20 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 893. 



maskarna, för att i deras kroppar införa sina ägg. Äggen för- 

 vandlas snart till små larver, hvilka slutligen döda sina s. k. 

 värdar. Man kan ej göra något bättre, än att låta dessa bunds- 

 förvandter få i fred utföra sin nyttiga förrättning. Af de parasit- 

 steklar, som man hittills funnit vara gräsmaskens fiender, vill jag 

 blott utförligare omnämna den förnämsta, nämligen Pimpla 

 Arctica Zett. Fig. 14. Denna, så vidt man hittills känner all- 

 männaste parasit på gräsmasken, är svart med gulröda ben, de 

 bakerst^ i yttre hälften svarta. Honan har i bakre ändan ett ut- 

 stående tredeladt s. k. äggläggningsrör, knappast så långt som 

 halfva bakkroppen. Ännu tre till fyra stekelarter, som i larv- 

 tillstånd lefva inuti gräsmasken, äro kända, men de synas hos 

 oss vara sällsyntare än den nyss nämnda och torde därför vara 

 af mindre betydenhet. Parasiterna utkomma ur gräsflypupporna 

 nästan vid samma tid som fjärilarna, men en mycket liten art 

 (en Hcmiteles), som är svart, med frambenen, de båda bakre 

 benparen utåt, pannspröten vid basen samt 2:a och 3:e bak- 

 kroppsringarna gulröda, har jag fått på våren ur puppor, som 

 legat döda öfver vintern. 



Till gräsmaskens fiender höra äfven vissa bakterier, som orsaka 

 larvpest {ix.flacJierié) och mögelsvampar, hvilka ytterst små organis- 

 mer intränga i larverna äfvensom pupporna, som till sist dö och ruttna 

 eller förtorka. När eller hvar dessa organismer först uppkomma, 

 om de ständigt fortlefva i jorden i ringare mängd eller fortplantas 

 och spridas endast genom gräsmasken och andra insektlarver, därom 

 är man så vidt jag vet ännu icke förvissad. Som redan blifvit 

 omnämndt, observerades bakteriesjukdomen af adjunkten F. Ågren 

 vid Luleå 1891, och jag hade rikliga tillfällen att varseblifva dess 

 uppträdande och verkningarna däraf i år, men saknade medel att 

 få den närmare undersökt. Professor Reuter gjorde samtidigt en 

 resa till Österbotten för att närmare studera larvpesten, och en 

 intressant berättelse om resultaten finnes i hans senaste uppsats 

 om ängsmasken. Jag tager mig friheten att här nämna några 

 ord om hans erfarenhet i ämnet, men vill i öfrigt hänvisa till 

 det nämnda lilla arbetet. Han införde ett stort antal larver uti 

 glasburkar tillsammans med fuktig mossa och gräs, hvarpå bur- 

 karna öfvertäcktes med papper. Allt efter som gräset förtärdes, 

 infördes nytt, men orenligheten efter larverna fick vara kvar. 



