26 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



land,hvari omnämndes, att äfven han samtidigt i en trädgård därstädes 

 funnit liknande djur, som fråssade på kålarter och andra köksväxter, 

 men höllo sig förnämligast till bladstjälkarna. Han lyckades få 

 puppor och slutligen fullbildade skalbaggar, hvilka visade sig vara 

 en annan Silpha-axi, nämligen svarta skinnarbaggen (PJiosphnga 

 Atrata Lin.). Utan att då erinra mig, att konservator Sparre 

 Schneider i Entom. Tidskrift för 1885 omnämnt att han funnit 

 gulhåriga skinnarbaggen (O. Opaca) såsom skadedjur på löfkojor 

 vid Moen i Målselvdalen, antog jag, i följd af herr Salmonssons 

 uppgift, att klöfsjöbaggen skulle vara den förstnämnda (P. Atrata) 

 och trodde så ända till mitt senaste besök i Norrbotten. I ut- 

 landet hade man äfven observerat samma arts angrepp på betors 

 m. fl. rotfrukters blad, och Holmgren upptager honom med an- 

 ledning häraf bland åkerns skadeinsekter samt anser honom kunna 

 blifva skadlig för sockerbetsplanteringar. 



Gulhåriga skinnarbaggen var i år mycket allmän på åkrar 

 och vägar i Norrbotten. Den 20 juni fångades tre exemplar och 

 insläpptes lefvande i en glasbur, som stod ofvanpå jord i en ler- 

 kruka. Några kornstånd voro här inplanterade, och baggarna 

 började genast äta på kornbladen, först i spetsen och sedan i 

 kanterna, hvilka därpå rullade sig inåt och förlorade sin gröna 

 färg. De förtärde således ej hela bladmassan, utan nöjde sig 

 med den gröna saften. Efter att hafva ätit sig mätta, parade 

 sig två af dem, och dagen därefter låg ett något aflångt rundadt, 

 hvitaktigt ägg ofvanpå jorden i buren, men om en kort stund 

 var det försvunnet och hade sannolikt blifvit uppätet af skalbag- 

 garna själfva. Dessa voro i allmänhet tröga djur, utom då solen 

 sken på dem, då de visade mycken liflighet. A en kornåker vid 

 Gäddvik ertappades en sådan skalbagge sittande på ett blad, och 

 denna betedde sig på samma sätt i det fria, som de i fångenskap 

 lefvande. Till dem, som voro i glasburen, inlades ett par döda 

 gräsmaskar, och dessa förtärdes med begärlighet, omväxlande med 

 kornbladen, hvaraf framgår, att djuren lefva af både animaliska 

 och vegetabiliska födoämnen. 



Den 24 juni syntes tre stycken ägg ofvanpå jorden i buren 

 och hade dessa troligen blottats under plantornas vattning. För 

 att skydda dem mot föräldrarnas rofgirighet, betäcktes de med 

 ett tunnt jordlager, och härigenom tycktes de få vara i fred. 



