lampa: berättelse till landtbruksstyrelsen 1892. 2g 



kornet, eller, om ladugårdsspillning skall begagnas, denna ma 

 blandas med jorden redan föregående höst. Efter att nu hafva 

 sett hur honan lade äggen i själfva den lösa jordytan inne i bu- 

 ren, där inga oförmultnade gödselpartiklar funnos, och att full- 

 bildade skalbaggar vistades i kornåkrarna, sedan plantorna voro 

 uppkomna, samt naturligtvis äfven då lade ägg på enahanda sätt; 

 och då ej häller där syntes till några större eller mindre gödsel- 

 klumpar: så tror jag för min del, att det är den späda kornbrod- 

 den som ditlockar skalbaggarna, då denna för såväl dem själfva 

 som deras larver utgör en begärlig föda. Om kreatursspillning 

 nedplöjes i jorden redan på hösten, skulle skalbaggarna lika väl 

 draga sig dit och där återfinnas om våren, eftersom de tyckas 

 öfvervintra i fullbildadt tillstånd. Vare dock härmed huru som 

 helst, så måste man likväl taga för gifvet, att en öfvergödning 

 med t. ex. superfosfat, chilisalpeter e. d., skall komma till stor 

 nytta under en härjning, då skadedjuren ej synas angripa rötterna, 

 utan endast bladen, hvilka lätt kunna ersättas genom nya blad 

 eller rotskott, om blott jorden sättes i tillräcklig växtkraft. 



Miss Ormerod förordar dessutom spridning af kalk, gaskalk, 

 sot och svafvel på jorden, hvilka medel ju möjligen kunna vara till 

 någon nytta. Vid svårare härjning å mindre lokaler, vore dock att 

 rekommendera användandet af parisergrönt, blandadt med vatten, 

 52 gram af det förra till 45 liter af det senare, hvilken bland- 

 ning strilas öfver plantorna och förgiftar dem för tillfället, så att 

 djuren dö, då de äta däraf. Detta medel har i Nordamerika på 

 senare tiden fått en stor användning mot skadeinsekter. 



Vältning med en tung vält kort efter sedan kornet uppkom- 

 mit, kan möjligen vara gagneligt och skadar dessutom aldrig, då 

 jorden är nog upptorkad. 



Norges landtbruksentomolog, konservator V. M. Schöven, 

 omnämner i sin årsberättelse för 1891, att larverna till den gul- 

 håriga skinnarbaggen förekommo i stor mängd vid midsommar- 

 tiden på en kornåker i Graven, Hardanger, men att de där åstad- 

 kommo ringa skada. Han omtalar äfven, att man i Frankrike med 

 stor fördel användt ötversprutning med kolsvafla och vatten, i del 

 kolsvafla mot 10 — 20 delar vatten, ty larverna dö då ögonblick- 

 ligen, men växterna taga ingen skada däraf. 



Emellertid må jag nu afsluta berättelsen om undersökningarna 



