NILSSON: RESEBERÄTTELSE TILL DOMÄNSTYRELSEN. 65 



följderna varit ännu svårare, så att totalafverkning måst äga rum. 

 Hos de kvarlefvande tallarna har en betydlig tillväxtnedsättning, 

 åtföljd af en kvalitetsförsämring lios det efter härjningen bildade 

 virket ägt rum. 



Under sådana förhållanden är det påtagligt, att de af Hoi- 

 MERz i Entomologisk Tidskrift och »Skogsvännen» föreslagna åt- 

 gärderna, att hämma tallmätarens utbredning, af hvilka åtrtiinstorie 

 användandet af larvlim torde vara fullt effektivt, med god ekono- 

 misk fördel kunnat användas. Särskildt skulle detta ha varit för- 

 hållandet, om detta skyddsmedel blifvit användt, innan ännu härj- 

 ningen nått någon större utsträckning. 



Rörande den härjade skogens öde vågar jag ej af de gjorda 

 undersökningarna draga någon bestämd slutsats. Dock förtjänar 

 framhållas, att af de undersökta träden tjocklekstillväxten hos 

 N:o 2 och 3 åter börjat ökas mot toppen, hvilket måhända t\- 

 der på, att tillväxtnedsättningen hos dessa nått sitt maximum. 

 A andra sidan bådar dock den starka nedsättningen af sista årets 

 barr föga godt. Mycket beror säkerligen ock på den rål ^l^a- 

 rzcus melleiis spelar. Denna fråga har emellertid under förhan- 

 denvarande förhållanden ej kunnat utredas. Skulle det komma 

 att visa sig, ^XX Agaricns mclleiis griper omkring sig, torde det 

 bli nödvändigt, att vid skogskultur inom detta område taga hänsyn 

 härtill och använda trädslag, som äro mera härdiga mot dess an 

 grepp än tallen. Måhända skulle därvid lärkträd kunna komma 

 i fråga, ej i rent bestånd, utan i blandning med andra trädslag 

 eller gruppvis. Jag föranledes till denna förmodan däraf, att vid 

 Bo, där de ganska np^cket användas på de torraste backarna, 

 trifvas de utmärkt, äro snabbvuxna och utveckla en rak, växt- 

 fyllig stam. Dock förtjänar det att tagas i betraktande, att vid 

 Bo utgöres marken af morängrus, här af mosand. 



IV. 



Enligt meddelande af A. G. Ekblom i »Skogvaktarens» prof- 

 nummer, uppträdde röda tallstekelns larver i stor mängd somma- 

 ren i8go på 10 — 30-åriga tallar inom Hallsbergs, Svennevads och 

 ])0 socknar. Inom hela det område, där de uppträdde — om- 

 kring 15 — 20,000 har — voro högst få af de yngre tallarna 



Entoinol. Tidskr. Arg. 14, H. i ^1893). 17 î 



