lOO ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



mera anträffades under hela torrtiden. Här kunde man också få 

 se något sönderslitet, fult exemplar af Salamis Anacardii: äfven 

 i Bibundi hade jag under regntiden sett ett par sådana, ehuru ej så 

 utnötta. Flygtiden infaller i oktober och november, då äfven många 

 larver togos. 



Äfven den stora, svarta och gula Papilio Hesperus visar sig, 

 styrande kosan bortåt farmhuset, där denna art gärna håller till 

 bland utkastadt afskräde. Under lätt och ledig flykt stryker den 

 gulbandade Papilio Cyprœophila fram mellan trädens öfre och 

 mellersta grenar, sökande efter blommor; äfven på öppna platser 

 kan man få se denna art, ehuru ej så ofta. Den blef sedermera 

 allt allmännare, så att den i november och början af december 

 nästan dagligen visade sig. I Kitta sågs den sparsamt i april, 

 allmännare i maj. 



Skogsvägen var mörk och fuktig, och knappast ett lif rörde 

 sig på eller utmed densamma, Öfver allt polar och dammar. 

 Här fann jag till min belåtenhet första exemplaret af en liten 

 klogroda, Dactyletra, som jag hittills förgäfves sökt efter; fyndet 

 åtföljdes snart af fîera. För öfrigt funnos bland de fuktiga ned- 

 fallna löfven en del Mollusker såsom Pupa, långbenta Phalan- 

 gider, platta Myriopoder (Polydesmider) och några andra. 



Följande veckor gåfvo ej just något annat än vanliga former. 

 Skalbaggar blefvo dock allt allmännare. På bladen sutto små 

 praktfulla Coccinellider, Cassidider och Galerucider, hvaraf den 

 vanligaste arten något påminner om Chrysoniela populi; de 

 öfriga till släktet hörande hade oftast glänsande mörkblå skalvingar, 

 rödaktigt hufvud och thorax samt voro af varierande storlek. Idet 

 inre af fällda palmstammar söktes sällan förgäfves efter en stor 

 Curculionid, Rynchopho7'US phoenicis, hvars hvita, tjocka, med 

 brunt hufvud försedda larv begärligt uppletas och ätes af infö- 

 dingarna, huru vedervärdig den än förefaller. En mindre art af 

 samma grupp uppehöll sig med förkärlek på en Composite, med 

 hvars gula frömjöl han omgaf sig helt och hållet. Copropha- 

 gerna voro talrika och träffades regelbundet under spillning; i 

 synnerhet lämnade elefanternas rik fångstplats. Hela marken un- 

 der och omkring kunde vara nästan fullsatt af djur, så att en 

 enda plats vid ett tillfälle lämnade öfver hundra exemplar. De 

 representerade flera arter, hvaribland en stor, helt svart samt en 



4 



