112 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893, 



en murning tvärs öfver den smala springan. Under arbetarnas 

 ifver stå soldaterna tröga vid gångarna och titta fram ur dem 

 med gapande käftar; de visa ingen öfverdrifven djärfhet, utan 

 smyga sig vanligen bort, om de för mycket oroas, till stor skill- 

 nad mot vandringsmyrornas soldater, hvilka i så fall blifva allt 

 ilsknare. Mot sina döda eller sårade visa de ej häller samma 

 ömhet som myrorna; en nödställd njuter ingen hjälp, och ligger 

 en död i vägen under arbetet, inmuras han utan vidare och kan 

 ju äfven med sin stora jordfyllda abdornen vara rätt passande till 

 fyllning. 



Termiterna äro värnlösa djur och synnerligen ömtåliga; en 

 liten tryckning är tillräcklig att krossa den späda organismen, 

 och äfven solstrålarna, om de direkt falla på dem, uthärda de ej 

 länge. Krossar man ett bo och utsprider djuren på marken, 

 infinna sig genast massor af myror, som börja ett fråssande ka- 

 las; puppor, larver, allt bortföres och uppätes, och de ömkliga 

 termiterna bjuda ej till att försvara sig, utan släpas i väg till och 

 med af de obetydligaste småmyror, som om de vore liflösa ting. 

 Hvad här blifvit yttradt om termiterna gäller speciellt den art, 

 som bygger de svampformiga bona, men mycket däraf är gemen- 

 samt för dem alla. 



Den största af de påträffade arterna tyckes mindre sky lju- 

 set och ströfvar omkring nästan som vandringsmyrorna. Första 

 gången jag lyckades få se ett sådant tåg var i Kitta, sedan äf- 

 ven i Bonge i februari. 



Flera andra arter funnos allmänt; en del bygga klotrunda 

 bon, som hänga på trädgrenar, andra lefva i trä, som de alldeles 

 sönderäta, utan att skada ytan. Dessa senare äro för människan 

 de förargligaste och göra ofta skada i magasin och boningsrum. 



Bland Neuroptera kan nämnas ett par Myrmeleon, som 

 hålla till i skuggig underskog och äro rätt svåra att se, där de 

 sitta bland torra grenar eller längs nedhängande lianer. Larverna, 

 myrlejonen, hafva ej mycket visat sig i Bonge, däremot voro de 

 allmänna i Ekundu. 



Till Diptera höra några af landets värsta plågoinsekter, 

 moskiterna, hvilkas elaka rykte spridt sig öfver hela världen. 

 De äro på många platser, i synnerhet i mangrove-regionen ytterst 

 talrika och förbittra ens tillvaro. Då solen gått ned börja de infinna 



16 



