TRYBOM: PHYSACARUS VENTRICOSUS. I 25 



parasit, som fullbordar sitt värf, äfven där alla andra skulle vara 

 otillräckliga, blott det finnes den allra minsta utväg för honom 

 att nå sina ofifer »"^ 



De amerikanska iakttagelserna bekräfta således, att Physaca- 

 rus angriper insekter af vidt skilda grupper samt under mycket 

 olika förhållanden; de bekräfta, att den för landtbrukaren kan 

 vara af s3'nnerligen stor betydelse. 



Hvad beträffar den af mig funna Physacarus, så är den möj- 

 ligen en ny art, fast den mycket liknar Newports afbildning af 

 ventricosus. Denna art synes emellertid vara betydligt större än 

 de af mig anträffade individerna. Newport mätte nämligen den 

 kulformiga ansvällningen att vara ända till omkring 1,6 mm. i 

 genomskärning (Vig engelsk tum) eller bortåt 3 gånger så stor 

 som hos de största exemplar, jag fann, och de unga djur, som 

 framkommo i hans glasrör, voro 0,4 mm. (^"/looo eng. tum) långa 

 eller jämt dubbelt så stora som de största af mig träffade, med 

 jämförelsevis stor ansvällning försedda djuren. Ifall Newport af- 

 bildat frambenen rätt å sina figurer (6 och 7), så afvika de af mig 

 funna individerna (fig. i d) äfven därutinnan, att de hafva en kort 

 men grof, starkt krökt klo i spetsen af dessa bens yttersta led. 

 Härigenom blifver det lättare förklarligt, att de kunna hålla sig 

 fast vid de larver, på hvilka de parasitera. 



Lefde de i fråga varande Physacarus '\nd\\'\åt\x\2i i vattnet, 

 där jag fann dem? På hvad sätt hade de kommit dit? Detta 

 är frågor, som jag tyvärr icke annat än gissningsvis kan besvara. 

 Innan jag fick dem i sprit, hade jag ingen tanke på, att de små 

 kulorna kunde vara af den natur, de sedermera visade sig vara. 

 Af deras yttre utseende kunde efteråt inga slutsatser dragas om, 

 huruvida de left i vattnet, eller huru länge de befunnit sig där. 

 De sågo dock åtminstone ut att vara alldeles oskadade. Hos 

 ingen af de individer, jag närmare undersökte, kunde jag träffa 

 några tydliga ägg. Hufvudiruiehållet i bakkroppens klotlika an- 

 svällning utgjordes af en mycket finkornig massa. I en af de 

 halfstora kulorna lågo dock dessa korn på flera ställen ordnade 



* I >The twelfth Rep. of State Entomologist of Illinois» pag. 144 — 154, 

 hvilken finnes intagen i »The Trans. Depart, of Agriculture of Illinois»», Vol. 

 XX, 1880, har Webstkr också beskrifvit Pliysacarus lefnadsvanor. Denna rap- 

 port har jag emellertid förgäfves sökt att fâ se. 



5 



