134 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 893. 



öarna och närmaste fastland grunda sig, i fråga om Bohuslän och 

 Östergötland på generalstabens kartor i de fall, då skären där 

 varit utmärkta, i öfriga fall på en ungefärlig uppskattning. 



Bohuslän. A. Väderöarna^ en ögrupp bestående af flera 

 tämligen stora klippöar samt talrika större och mindre skär. Af- 

 ståndet till närmaste fastland är en mil. 



I, Storön, den största i gruppen, torde väl vara bortåt 50 

 meter hög och således sannolikt af hög ålder. Också äger den 

 en frodig växtlighet i de skyddade dalarna och bergsskrefvorna, 

 öfverensstämmande med den på de närmare kusten belägna bo- 

 huslänska öarne. Som den sedan länge varit bebodd af män- 

 niskor, och ganska liflig trafik med fastlandet äger rum, kunna 

 inga slutsatser dragas om, till huru stor del det föröfrigt tämligen 

 fattiga djurlifvet invandrat utan människans ofrivilliga hjälp. Jag 

 ägnade af denna anledning ingen långvarig uppmärksamhet åt 

 dess djurvärld. Enligt uppgift af invånarna funnos där inga dägg- 

 djur, icke häller några kräldjur eller groddjur. Af insekter fann 

 jag 3 myrarter, nämligen Lasius niger och ßavus samt Tetra- 

 nwrhiDi caespitujii, enstaka individer af Bonihns liortoruni, Apioti 

 spec, Cetonia anrata, Coccinella hipiinctata, Tlirips spec, (i 

 blommor), Vanessa cardui, Satyriis seme le (talrik), en stritart, 

 talrika gräshoppor af släktet Stenobothrus, den i bohuslänska 

 kusttrakter särdeles allmänna MacJiilis polypoda samt den i 

 myrornas bon lefvande Beckia albinos. Af myriopoder iakttogos 

 Litlwbius forcipatus samt Polyxemts /(^^/^rwj-; af spindlar tvenne 

 arter, en Epeira och en Z,jj/^<?i-rt'; af gråsuggor likaledes två arter, 

 Onisciis murarius och Porcellio scaber; af landsnäckor blott en 

 art, Baleä perversa. 



Tydligtvis är denna förteckning att betrakta såsom högst 

 ofullständig. Sannolikt skulle en närmare undersökning gifva vid 

 handen, att särskildt de be\'ingade insekternas antal är vida större. 

 Man känner ju exempel på, att gräshoppor och andra insekter 

 träffats flygande ute öfver öppna hafvet mer än 60 svenska mil 

 från Afrikas kust, möjligen drifna af någon stark blåst. Ett af- 

 stånd af endast en svensk mil bör således vara en småsak äfven 

 för en med medelmåttig flygförmåga utrustad insekt, och äfven 

 vissa af de med spinnförmåga utrustade spindlarna torde vid sina 

 bekanta luftseglingar kunna föras med vinden snart sagdt obe- 



4 



