ADLERZ: DJURVÄRLDENS BESITTNINGSTAGANDE AF ÖAR. 1 41 



vis uppehöllo sig under boningshusens stenfot, påtagligen därför, 

 att fuktigheten där bäst bibehölls. Man skulle nästan vara frestad 

 till antagandet, att de i likhet med vissa landsalamandrar för- 

 värfvat förmågan att föda fullt utvecklade ungar. Hvad beträf- 

 far djurvärlden föröfrigt hänvisar jag till den förteckning, som 

 blifvit upprättad af Eisen och Stuxeerg, hvilken jag blott vill 

 komplettera genom fyndet af flera myrarter, åtskilliga Thysanurer, 

 bland hvilka Machilis polypoda, samt en, hvad individerna be- 

 träffar, oerhörd mängd Oniscider, särskildt Porcellio scaber. 



Det material, som jag i det föregående uppräknat, är syn- 

 barligen allt för litet för att tillåta några allmännare slutsatser. 

 Men en sak framgår åtminstone däråt, nämligen att en förflytt- 

 ning af smådjur till äfven de aflägsna skären ganska ofta måste 

 äga rum. Förekomsten af sådana djur äfven på de af höstens 

 och vinterns stormar alldeles renspolade skären vittnar härom. 



De på skären mest konstant anträffade smådjuren äro kval- 

 ster, sannolikt ditförda af sjöfåglar, af hvars exkrementer de möj- 

 ligen lefva. Närmast dem i allmän förekomst komma tusenfotingar, 

 därefter gråsuggor, hoppstjärtar och vargspindlar {Lycosd). Dessa 

 skulle sålunda i våra trakter vara att betrakta såsom djurvärldens 

 pionierer vid dess nya eröfringar. Finnas några sötvattensam- 

 lingar, infinna sig snart myggor, och i samma mån som en upp- 

 kommande växtlighet möjliggör vistelsen på skäret, kvarstanna 

 och förökas åtskilliga bevingade insekter, hvilkas förekomst på 

 det sterila skäret eljest blott kan betraktas såsom tillfällig. 



Till sist några ord om de transportmedel, hvilka man kan 

 tänka sig hafva varit verksamma vid de små djurens förflyttning. 



1 tidningarna ser man ofta notiser om »maskregn», hvar- 

 med väl i de flesta fall torde menas ett massuppträdande af in- 

 sektlarver, hvilka dock ej »regnat» ned, utan utkläckts på platsen 

 i ovanligt stor mängd till följd af gynnsamma omständigheter. 

 Detta utesluter dock ej möjligheten af, att smärre vinglösa djur, 

 liksom större bevingade, kunna af en häftig hvirfvelstorm föras 

 långa vägar. Genom tidningarna gick i somras en notis ^ om 

 ett »fiskregn», som iakttagits vid meteorologiska observations- 

 stationen vid Bjelina i Bosnien. Under ett orkanliknande ovä- 



^ »Vårt Land», 10 aug. 1892. 



II 



