sandahl: ent. fören. sammank. d. ii mars 1893. 189 



tjock och klumpig, utmärker sig på andra och tredje kroppsrin- 

 garna genom grupper af svarta, styfva, nålhvassa borst- eller tagg- 

 hår, hvilka uppresas på ända och utspärras, då larven oroas. 

 Dessa hår fästas sedan spridda på ytan af den stora silkesko- 

 kong, hvarmed larven onigifver sig, då han skall öfvergå till 

 puppstadiet. Kokongerna kastas, när de blifvit fullt färdiga, i 

 kokhett vatten, hvarigenom pui)pan dödas och de stickande håren 

 lossna. Man har icke funnit på att, såsom det sker med den 

 vanliga mullbärsfjärilens silkeskokonger, haspla upp de trådar, 

 som bilda kokongerna, utan dessa torkas sedan puppan dödats 

 och borttagits och kardas såsom ull, som sedan spinnes till tråd, 

 hvaraf tyg väfves. Detta silkes naturliga färg är gråbrunaktig, 

 men man färgar det ock i andra färger. Väfnader af detta silke 

 hafva icke någon sidenglans och kännas sträfva. Hr A. förevi- 

 sade larven, kokongen och tyg af denna ppinnares silke, nyligen 

 erhållet direkt från Madagaskar. 



I sammanhang härmed förevisade professor A. en annan ny 

 spinnarefjäril med dess larv, hemförd från Kamerun af kand. Sjö- 

 STEDT och efter honom benämnd Gonomcta Sjöstedti Au k. Larven 

 är af ovanlig storlek och har kroppen starkt beväpnad å alla 

 segmenten med talrika, spridda, svarta, nålhvassa borsthâr. Man 

 har icke i Kamerun ännu funnit på att tillgodogöra sig silket 

 ur de mycket stora kokongerna, men man kan tänka sig möjlig- 

 heten, att man genom dessa kokongers användning skulle kunna 

 erhålla ytterligare en produkt af värde från detta land. Hr A. 

 förevisade Edwards vackra arbete ^> North- American butterflies^-) 

 och påpekade det egendomliga förhållandet, att en för Skandi- 

 naviens fjälltrakter och N. Amerika å myrar gemensam dagfjäril, 

 Œneis Riitta Hb. företer i vissa hänseenden olika lefnadsvanor 

 i de olika hemorterna, bland annat däruti, att den amerikanska 

 fjärilen aldrig sätter sig att hvila på trädstammar, hvilket fjärilen 

 i Sverige efter regeln gör. 



Kaptenen C. Grill förevisade ett behändigt, portatlvt »uni- 

 versal-instrument för entomologer,» afsedt i synnerhet för åtkom- 

 sten af i ved, under bark och i jorden befintliga skalbaggar och 

 larver. Instrumentet kunde användas såsom bila, hammare, mej- 

 sel, bräckjärn, spade och såg. 



Statsentomologen S. Lampa redogjorde för en liten flugart, 



3 



