AURIVILLIUS: LITTERATUR. 219 



De hittils utkomna häftena innehålla först en allmän inled- 

 ning på 76 sidor och sedan beskrifning af de dagfjärilar, som 

 tillhöra Papilionidœ samt släktena Tliecla, Lcwsopis, Thestor, 

 Polyommatus och Cigaritis af Lycaeniderna. Med afseende på 

 den systemastiska uppställningen och anordningen synes författa- 

 ren troget följa Staudingers katalog. 



Inledningen omfattar 7 kapitel, hvilka hafva till öfverskrift: 

 I. Fjärilarnas sannolika ursprung och första uppträdande; 2. 

 Invandring och utbredning; 3. Områdets geografiska begränsning; 

 4. Ägget; 5. Larven; 6. Puppan; 7. Fjärilen. Det skulle 

 föra oss för långt att här redogöra närmare för dessa kapitels 

 innehåll; vi vilja endast anmärka, att de ej blott innehålla en 

 beskrifning af de olika stadiernas byggnad, utan ock en utförlig 

 redogörelse för deras lefnadsvanor samt bästa sättet att uppsöka, 

 insamla och preparera dem. 



I den beskrifvande delen redogör förf. vid hvarje art ej 

 ej allenast för själfva fjärilen utan äfven för de andra stadierna 

 samt för artens utbredning och för alla de olika lokalraser och 

 aberrationer, som äro kända. Ehuru förf. tydligen bemödat sig 

 att upptaga dessa sistnämnda former så fullständigt som möj- 

 ligt, sakna vi dock i de föreliggande häftena flere former, som 

 på senare tid blifvit beskrifna af skandinaviska författare. 1 

 sammanhang härmed vill jag påpeka, att förf., sida 157, angifver, 

 att den verkliga Colias Boothii Curt. skulle vara tagen i Norge 

 vid Ejbydal. Detta är något i Norge och Sverige fullkomligt 

 obekant och kan svårligen bero på annat än en förväxling med 

 någon af de egendomliga former af Hccla och Wcrdandi som 

 blifvit beskrifna af S. Lampa. Den äkta Boothii är mig veter- 

 ligen endast funnen i det arktiska Amerika. 



Arbetet innehåller ej några öfversikter vare sig af släkten 

 eller arter. Förf. har visserligen i företalet anfört viktiga skäl 

 till försvar för denna uraktlåtenhet, men det oaktadt kunna vi ej 

 annat än djupt beklaga att så är förhållandet, ty då vissa släk- 

 ten omfatta 30, 50, ja ända till öfver 100 arter, blir det ett högst 

 tidsödande och tröstlöst arbete att genomläsa alla dessa beskrif- 

 ningar för hvarje gång man vill bestämma en art. Det borde 

 åtminstone ej varit omöjligt att indela de större släktenas arter i 

 grupper och mindre afdelningar. Arbetet är afsedt att utkomma 



2 



