240 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1893. 



vidare utväxt, men däremot framkalla de högst egendomliga kål- 

 rabbibildningarna, hvilka utgöra dessa myrarters föda. 



Möller har vidare funnit, att alla de af honom undersökta 

 fyra A//u-a.rieinB.s bon innesluta fullkomligt samma slags svamj)- 

 mycel. Han har fullföljt dess utveckling utom myrboet genom 

 talrika kulturer och därvid gjort i mykologiskt hänseende synner- 

 ligen intressanta iakttagelser. Slutligen har han äfven lyckats 

 upptäcka, att dess högsta fruktifierande form är en hattsvamp, 

 tillhörande riskornas familj, hvilken han beskrifvit under namnet 

 Rozites goiigylopJioya. 



Men Moller upptäckte vidare likartade odlingar äfven i 

 bon af fyra Apterostiguia- och två Cyphomjrinrx-a.xie.r, hvilka 

 alla visade samma vård om sina svampgårdar, som Atta-SiXiitYna.. 

 Dock iakttogs bland dem ingen skillnad i storlek mellan de olika 

 individerna af samma art. icke häller använda de bladdelar till 

 näringsbotten för sina svampkulturer, utan kulor af murkna trä- 

 fibrer. Men i öfrigt företedde odlingarna samma renhet, samma 

 frihet från luftmycelium, gonidier, m. rn. Lik\äl visade sig my- 

 celiet hos Atta, Apterostiguia och Cyphoinyniux-myxoxn^x. tillhöra 

 tre skilda svamparter, men utgöras af samma svamp hos alla de 

 olika arterna af samma släkte. Vid anställda försök fann Moller 

 äfven, att samma släktes arter väl förtärde sina samsläktingars 

 svampkulturer, men däremot icke ens i hungersnöd kunde förmås 

 att smaka på svampföda, hämtad från de andra släktenas odlingar. 



Kålrabbibiidningen befanns för öfrigt vara i olika grad ut- 

 bildad hos olika arter. Fullkomligast är den hos .4//^?-arterna, 

 där den, såsom nämnts, bildar runda protoplasmarika hufvuden 

 i spetsen af svamptrådarna. Mindre skarpt framträda dessa bild- 

 ningar hos Apterostiguia Wasnianui, hos hvilken myrart trå- 

 darna äro mer småningom klubblikt utvidgade mot spetsen; hos 

 Cyphoiiiynuex strigatus äro trådarna äfven mer jämnt tilltjocknade. 

 Hos de öfriga ApterostigT}ia-2i.x\.Qxx\a. och hos Cyphojii. auritus 

 däremot äro dessa l)ildningar mindre påfallande och spridda i 

 det öfriga myceliet; i oregelbunden blandning finnas här i alla 

 slags öfvergångar från vanliga trådar till starkt uppsvällda. 



Denna omständighet, att sannna slags svanipmycel hos skilda 

 myrarter företer olikartade tillsvällningar, karaktäristiska för hvarje 

 myrart, utgör \äl äfven i sin mån ett indicium för, att dessa så 



6 



