120 



2:t)f(}ubeiie. 



^uben er i Sllminbeligl^eb meget tt}t og fun tt^nbt beflæbt meb 

 $aar; unbertiben er ben »eb bl^be golber beelt i [tore ©fjolbe, [om 

 ^oé oiéfe iRæfe^om. 3 entelte Silfcelbe faae be eflerg næften nøgne 

 2;^t^ube bog en tæt ^el«, Idic, be (Slefanter, [om lece i iBjerg* 

 egne, Slnbe^^jTapiren, 9}?ammut*@le[anten og bet ubbøbe norbifte 

 ^J?æ[e^orn. ©e maae i 9?eg{en ^^ppig feabe [ig i 33anb eller 

 cælte [tg i ®^nb, ta bereS ^ub eØeré Uiux tøt og [pruffen; i 

 benne og anbre ^en[eenber banne ^e[tene bog en Unbtagel[e. 

 3 ^en[eenbe tit 2^anb[or^oIbene finbeé ber [tørre ^^or* 



[Ejeflig^eber inben[or 

 benne Orben, |a ofte 

 enbog inben[or [amme 

 @(cegt, enb bet ellerS 

 pleier at oære jtitfælbet 

 t)o§ '^attebt)rene.(@mtgn. 

 gig. 101 og 102). - 

 Dg[aa gob[ ormen er 

 temmelig for[{j;eflig baabe 

 i §en[eenbe til 2^æerneé 

 Slntat og til ben a)?aabe, 

 ^toovpaa ber træbeé paa 

 bem. — SU Sl^f^ubene 

 fiate Iige[aa mange 

 [ær[nite SDJetlem- 

 [obé (^aanbé)*been 

 (i^ig. 103—105), [om ber er S:æer og ^itæer, fan tjene til at 

 ab[fitle bem fra ^røctl^ggerne i be Silfælbe, l^cor gobformen ^ar 

 en ^bre Stg^eb meb bié[e8, [om [. d^c. ^o« ©toinene. 



3)?aoen er t)o^ be f[e[te 2;^f^ube nbeelt, men bog ^o6 nogle 

 affnøret i flere 9?um; 33røott)gning finber bog albrig ®teb. — 

 |)oiS nogle er ©nuben forlænget til en bevægelig jtrl^ne, ber 

 fan anoenbeé til at robe op i 3orben, efler til en fortere efler 

 længere ©nabel. 2If ®anb[er ere Sugt og §øre([e i Sllminbelig* 



%\Q. 102. 9?æfe^ornetg 2;ocnber. (^inbtænberne 

 ftcertt flibte.) 



