24 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
En annan insekt, som förlidet år äfven besökte sockerbet- 
fälten, är den gulhäriga skinnarbaggen (Oiceoptoma Opaca 
Lin.). Hvad hittills är bekant angående dess lefnadssätt och 
uppträdande som skadedjur i Sverige kan inhämtas i »Uppsatser i 
praktisk entomologi» och Entomologisk Tidskrift för 1893 samt 
1 samma publikationer för 1894 uti de därstädes införda årsberät- 
telserna till Kongl. Landtbruksstyrelsen. Jag vill dock här tillägga 
en sak, som där är förbisedd, nämligen att nämnda skadeinsekt 
år 1893 visade sig vid Östad i Elfsborgs län i sådan mycken- 
het, att den å ett fält totalt förstörde hvitbetorna. Därigenom 
att ett exemplar sändes mig till påseende, kunde jag med säker- 
het afgöra, att det utgjorde larven till nyssnämnda insekt. 
Äfven i år kunde en och annan sådan larv äfvensom den 
fullbildade insekten varseblifvas på betfälten i Färlöf, men någon 
afsevärd skada åstadkommo de ej i anseende till det ringa 
antalet. Vid Oregårds landtbruksskola uppträdde dock detta 
skadedjur vida allmännare. Enligt bref därifrån blefvo betbla- 
den af larverna först naggade i kanten, sedermera bildades hal 
i bladskifvorna och slutligen förtärdes allt bladköttet tills blott 
nerverna återstodo. 
En i Färlöf fångad larv gick i puppa ofvan jord den 8 juli 
och en annan den 14 i samma månad. Den sistnämnda hade 
bökat upp en liten jordhög, hvarunder förvandlingen ägde rum. 
Den äldsta puppan lämnade ingen skalbagge, emedan hon dog 
af mögel, men den andra undergick sin förvandling, ty en full- 
bildad individ kröp omkring i förvaringsrummet den 25 juli, 
och sannolikt hade den sitt ursprung från sistnämnda puppa. 
Puppstadiet torde alltså räcka blott tio dagar. Jag är dock 
icke fullt säker härpå, emedan ännu ett par larver hade under- 
gått förvandling i samma kärl, så att flera skalbaggar kommo 
fram kort efter sedan den omnämnda visade sig. 
Vid Areslöf hade en areal af 12 tunnland besåtts med 
betfrö, hvilket kom mycket dåligt upp, hvarför fältet måste 
upplöjas. Vid ett besök därstädes befanns, att detta missöde ej 
uppstått i följd af insektangrepp, utan däraf att fröet myllats 
för djupt. En och annan knäpparelarv hade visat sig i jorden, 
men troligen helt ringa bidragit till missväxten. 
Under vandringen till platsen syntes en kråka sitta på en 
