32 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1890. 
lindrig öfvergödning kan alltid göra stor nytta, förutsatt att 
rötterna äro friska. Det torde dessutom endast sällan vara 
händelsen, att fritlarverna ensamma förorsaka höstsädesbroddens 
undergång på hösten, ty härtill kunna i lika hög grad andra 
skadedjur bidraga, såsom t. ex. kornflugan (Chlorops Pumilionts 
BiERK.), hvars larv lefver ungefär på samma sätt under vintern, 
rägflugan (Hylemyia Coarctata FALL.), sädesbroddflyet (Agrotis 
Segetum SCHIFF.), sädesknäpparen, ällonborren, äkersnigeln m. fl. 
D:r Rörıcs förslag, att nära det fält (kornfält), där fluglar- 
verna förut varit talrika, omkring 14 dagar tidigare än vanligt besä ett 
smalt bälte med råg, på det flugorna skola lägga sina ägg på 
brodden, torde nog kunna bli till nytta. Då äggläggningen för- 
siggått skulle den sålunda besådda jordbiten djupplöjas, hvarige- 
nom flugornas afföda blefve begrafven och dödad. En dylik 
åtgärd föreslogs af mig redan 1892 i en uppsats om kornflugan 
i Entomologisk Tidskrift och »Uppsatser i praktisk entomologi». 
Under vistelsen i Skåne gjorde jag, efter anmodan af Hus- 
hållningssällskapets sekreterare, en resa till egendomen Tomarp, 
som är belägen vid stranden af Råbelöfssjön, ej långt från Kristian- 
stad. Två företagsamma personer hafva här anlagt fruktplante- 
ringar i större skala och använda därtill såväl åkerjorden som 
den omkringliggande bergbundna marken, där hvarje liten jord- 
fläck har fått lämna plats åt ett eller flera unga fruktträd. Dessa 
hafva hittills visat sig mycket låfvande, i anseende till den kalk- 
haltiga och särdeles lämpliga jordmånen; men sedan ett par år 
har en sjukdom visat sig på de yngre kvistarna, hvilken hotar 
att medföra de kostbara anläggningarnas undergång, om icke 
botemedel kunna i tid utfinnas. Sjukdomen yrtrar sig på det 
sätt, att bladen både på de späda årsskotten och de små frukt- 
skott, som sitta på sidorna af kvistarna, hastigt blifva torra och 
svartbruna. Själfva kvistarna svartna äfven efter hand, och sjuk- 
domen utbreder sig uti dem alltmer samt öfvergår slutligen äfven 
till de äldre grenarna, hvilka torka, ifall barken skadas och dör 
bort rundt omkring dem. Samma skador visade sig äfven i 
trädgårdar i Färlöf och kanske på många andra ställen, men 
vid Tomarp voro icke allenast äppleträden angripna, utan äfven 
päron- och körsbärsträd. På Gotland och i Stockholms skärgård 
har jag äfven sett något liknande redan för några år sedan, men 
