40 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
källor, som ej stå i ringaste samband med den praktiska ento- 
mologien. Att ett sådant förhållande ej gärna kunnat vara för 
saken gynnsamt, därom torde meningarna knappast vara delade. 
I mina båda föregående årsberättelser tog jag mig friheten 
i korthet orda om nödvändigheten af upprättandet af en ento- 
mologisk försöksstation äfven i vårt land. Sedan dess har ett 
väl förberedt och, som all anledning är att hoppas, lyckosamt 
steg tagits till fromma för denna sak och på samma gång till 
betryggandet af den praktiska entomologiens framtid, i det Kongl. 
Maj:t funnit godt att till Riksdagen öfverlämna ett väl motive- 
radt förslag i ämnet. Att denna kungliga proposition kommer 
att i Riksdagen vinna erkännande, bör så mycket mindre vara 
underkastadt tvifvel, som den i första rummet och hufvudsakli- 
gen afser jordbrukets m. fl. därmed besläktade näringars nytta. 
Då härtill lägges, att densamma tillkommit efter en framställning 
af Landtbruksakademien, hvars skrifvelse i ämnet enhälligt och 
varmt förordats af Landtbruksstyrelsen, Hushällningssällskapens 
ombud, Svenska Mosskulturföreningen, Den Entomologiska Före- 
ningen i Stockholm m. fl.; samt slutligen, att kostnaderna för 
den åsyftade institutionen blifva försvinnande små i förhållande 
till dess väntade nytta samt i jämförelse med hvad staten upp- 
offrar på de flesta andra af sina därmed jämförliga institutio- 
ner, med eller utan omedelbart praktisk uppgift: så är det väl 
knappast tänkbart, att propositionen ej skall komma att äfven vinna 
bifall. Att alla de personer inom landet, till och med sådana, 
som äga helt ringa kännedom om, hvad den praktiska entomologien 
har att betyda i ekonomiskt afseende, om den blott får tillfälle 
att utveckla sig i den rätta riktningen, skola med glädje om- 
fatta propositionen och önska den framgång — därom må man 
vara fullkomligt öfvertygad. 
Den tafla, som åtföljer denna berättelse har jag ansett böra 
framställa de allmännaste arterna af våra inhemska jordloppor, 
då ju dessa på åkern och i trädgården ofta åstadkomma rätt 
mycken förargelse och ibland kännbara förluster. Deras lef- 
nadssätt är tämligen likartadt och delvis kändt, dock gäller detta, 
så vidt jag vet, hufvudsakligen endast tre arter. En numera för 
sina angrepp pa raps bekant art, nämligen rapsjordloppan (Psyd- 
liodes Cochlearie Lin.), är här utelämnad, emedan den redan 
