4 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1806. 
Frukttradens skyddande mot mask. 
»Larvers härjningar pa fruktträden äro numera sa allmänna, 
och förlusterna därigenom sa betydande, att något måste göras 
för att stäfja dem, om ej fruktodlingen skall gå tillbaka eller 
kanske till och med råka 1 lägervall. 
Medlet mot frostfjäriln är visserligen ej nytt, ty det är kändt 
sedan lång tid tillbaka, ej heller är det kostsamt eller särdeles 
besvärligt, men kan betala sig hundradefaldt. Det har under' 
de senare aren pröfvats af kompetenta personer, såsom t. ex. 
inspektor PETER OHLSON (se: Några ord angående frostfjärilns 
insamlande af Joser ANDERSSON i Ent. Tidskrift och »Uppsatser i 
praktisk entomologi» för år 1891) samt med. kand. JOHN Pey- 
RON, och af dem förklarats nästan såsom ofelbart, om det rätt 
användes. 
Några antydningar om frostfjärilns lefnadssätt torde dock 
böra förutskickas, innan tillvägagåendet vid medlets användande 
beskrifves, på det hvar och en, som läser detta, må kunna redan 
på förhand döma om dess värde. 
Frostfjäriln har fått sitt namn emedan han framkommer för 
att para sig och lägga ägg först sent på hösten — man antager 
att detta sker, då de första frostnätterna inställt sig, Hanen är 
försedd med utbildade vingar och kan följaktligen uppflyga i 
träden för att där sammanträffa med honan, men hennes flyg- 
verktyg äro ofullständigt utvecklade och odugliga för flykt. Som 
hon utkläckes på marken måste hon klättra upp för trädstam- 
marna för att uppnå kvistarna, där äggen läggas och Ofver- 
vintra. 
Då larven tidigt på våren utkrupit ur ägget, gnager han sig 
in uti närmaste blom- eller bladknopp, hvilken härigenom för- 
störes. Sedermera öfvergår han till bladen, hvilka hopvecklas 
så, att de lämna honom både föda och skydd, men såsom äldre 
lefver: han vanligen fritt utanpå dem. Kort före eller omkring 
midsommartiden är han fullvuxen och «vanligen grönaktig till 
färgen. Han sänker sig då ned till marken för att där dölja 
sig och förvandlas till puppa, ej långt från det träd, där han 
