2 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1890. 
råd, ifall insekthärjning skulle uppstå, samt på nära håll 
göra iakttagelser och undersökningar rörande skadedjurens art 
och lefnadssätt m. m. Det var särskildt en insekt, hvars fram- 
tida uppträdande ansågs kunna blifva till stor skada, nämligen 
den lilla ållonborren (Phyllopertha Horticola \..). Denna skal- 
bagge vistas i myckenhet på sandmarkerna i Färlöf och trakten 
däromkring och har hittills ej åstadkommit någon märkbar för- 
tret, men företog sig förra året att angripa betplantorna, då dessa 
nyss uppkommit, och att uppäta dem å ett och annat fält, så 
att missväxt uppstod. Hur skadedjuret 1,ar (1895) betedde sig 
kommer att å annat ställe anföras. 
Ännu ett skäl för Skåneresan förelåg dessutom, nämligen 
den i maj väntade ällonborresvärmningen; ty därvid komme san- 
nolikt att behöfvas biträde för att förmå befolkningen till en 
flitig insamling. Dessutom erbjöd sig nu ett lämpligt tillfälle 
till att iakttaga verkningarna af de båda föregående utrotnings- 
försöken under åren 1887 och 91. Genom ett offentligt om- 
nämnande förlidet år af ett medel att döda ållonborrelarverna i 
jorden, som af uppfinnaren själf ansågs såsom ofelbart, hade man 
anledning frukta, att allmänheten skulle numera betrakta insam- 
lingen af ällonborrar under svärmningen såsom onödig .och följ- 
aktligen därmed helt och hället upphöra. 
Afresan från Stockholm ägde rum den 16 maj och. togs 
vägen öfver Vestergötland till norra Halland, emedan rekvisition 
äfven därifrån ingått, nämligen från kyrkovärden PETTER PET- 
TERSSON i N:o 15 Spannarps by m. fl. Skadeinsekter hade un- 
der de sista åren, icke allenast i nämnda by, utan äfven i trak- 
ten däromkring, visat sig i sådan mängd på fruktträd och krus- 
barsbuskar, att dessa flerstädes ej lämnat någon frukt. Dessutom 
hade angreppen haft en så menlig inverkan på såväl träden som 
buskarna, att man fruktadé' deras fullständiga undergång. Pa ort 
och ställe blef jag ock öfvertygad om, att dessa farhågor voro 
fullt grundade, ty de träd, som' varit mest angripna, hade fått 
ett sjukligt och tynande utseende. 
Skadorna förorsakades nästan uteslutande af de två: insekt- 
arter, hvilka nu för tiden allmänt förekomma: öfver en stor del 
af vårt land och härigenom årligen åstadkomma rätt ansenliga 
förluster. De ‘voro. nämligen frostfjäriln (Cheimatobia -Bru- 
