LAMPA: BERÄTTELSE TILL LANDTBRUKSSTYRELSEN 1895. 49 
Kornjordloppan (Ph. Vittula Rent.) Fig. 7. Glänsande 
svart, af något smalare kroppsform. Ryggskölden bronsfärgad ; 
sprötens och skenbenens bas mörkt lerfärgad; skalvingarnas gula 
streck smalare, räta och framtill vid skuldrorna urnupna. Längd 
1,8—2,3 mm. 
Denna jordloppa skiljer sig fran de öfriga äfven därigenom 
att hon lefver pa sädesbrodden och kan om våren göra ganska 
stor skada pa kornet. Se fig. 8. Enligt en uppgift, som jag 
nyligen sett, utan att nu kunna angifva källan, skola larverna 
lefva i rötterna af korn och kanske flera sträsädesslag. 
Släktet Haltica GEOFFR. 
Skiljer sig fran föregående förnämligast genom något större 
och mer bläglänsande kropp; ryggskölden har nära bakre kanten 
en tvärintryckning eller fåra, som sträcker sig nästan till sido- 
kanterna. Häraf hafva vi i Sverige tre arter, men blott en af 
dem är allmän och af någon betydenhet som skadedjur. Lar- 
verna äro ej bladminerare. 
Vanliga eller blå jordloppan (17. Oleracea Lın.). Fig. 10. 
Svart, bläglänsande eller stötande 1 grönt. Längd 3,5—4,2 mm. 
Larven dr fullvuxen 6 mm. Jang, yngre svart, äldre mer brun- 
aktig, beklädd med korta borsthär. KALTENBACHS och CORNE- 
LIUS” beskrifningar pa honom öfverensstämma ej riktigt, och hvad 
lefnadssättet angår, säger den förre, att larven i juli fran under- 
sidan angriper de späda bladen af Epilobium Pubescens, Hir- 
sutum, Oenothera Biennis, Circaea Lutetiana, Polygonum Mite 
och Persicaria. CORNELIUS påstår däremot, att han anträffade 
larverna på bladens öfversida, hvilken de helt och hållet för- 
störde. Nya undersökningar måste alltså göras, om man skall 
få visshet härutinnan. k | 
De skador denna insekt hos oss åstadkommer torde i all- 
mänhet vara obetydliga i jämförelse med dem, som åtminstone 
ett par arter af de randiga jordlopporna förorsaka. Den lefver 
på flera slag af växter och enligt hvad man påstår, träffas den 
äfven på lägre träd och buskar. 
Entomol. Tidskr. Årg. 17. H. 1 (1896). 4 
