52 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
för, att 1 dem kvarhällas någon längre tid, i synnerhet om vä- 
derleken skulle vara regnig, ett förhållande, som ju måste tagas 
med i betraktande. När man nu känner, att tiden för frostfjäril- 
äggens kläckning pa våren kan variera inom en sa betydlig rymd 
som i det närmaste en månad (slutet af april—medio af maj), 
torde man ha ganska svårt att träffa rätta tidpunkten för använ- 
dandet af detta skyddsmedel. Ty skall man ej tillgripa den åt- 
gärden att oupphörligt bespruta sina träd, eller åtminstone efter 
hvarje starkare regnskur, något, som emellertid i en trädgård af 
något så när betydligt omfång skulle, isynnerhet under en reg- 
nig period förorsaka allt för mycket arbete, hvartill kommer, att 
faran för förgiftning komme att ökas med hvarje förnyad be- 
sprutning — skall man i de flesta fall löpa fara att komma an- 
tingen för tidigt eller för sent. ; 
Tänkom oss t. ex., att vi bespruta träden i april. Detta 
kan möjligen fOr en och annan synas val tidigt, men erfarenhe- 
ten ger vid handen, att det under vissa förhållanden redan da 
kan vara nödvändigt att vidtaga skyddsåtgärder: redan den 20 
april har jag i häggknoppar funnit nyutkläckta drumatalarver. 
Alltså, vi bespruta en var träden i april; detta ar klackas emel- 
lertid frostfjäriläggen af en eller annan anledning ej förr än 
framemot midten af maj. Jag tror ej, att vi da kunna påräkna 
några synnerligen lysande resultat af vårt försök. Å andra si- 
dan: bespruta vi träden, sedan äggen redan kläckts och larverna 
hunnit äta sig in i knopparna, ha vi säkerligen vunnit lika litet. 
Larverna vistas nu i knopparnas inre, och skyddade af dessas 
ytterdelar, komma de aldrig i beröring med giftet. — Det fin- 
nes ännu ett par möjligheter att taga i betraktande. Antin- 
gen att vi bespruta träden samtidigt med äggens kläckning, något 
som emellertid väl skulle vara allt för stor lyckträff, för att 
kunna tagas med i beräkningen, då det gäller att bedöma med- 
lets säkra verkan, eller ock att vi bespruta träden sedan knop- 
parna slagit ut, och larverna redan blifvit något så när försig- 
komna. Detta skulle nog visserligen vara en radikalkur, och sä- 
kerligen skulle vi på detta sätt kunna göra oss af med larverna, 
men redan vid denna tidpunkt kan under ett större härjningsår 
förödelsen på såväl blom- som bladknoppar ha nått den grad, 
att medlet äfven i detta fall skulle visa sig tämligen värdelöst, 
2 
