56 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
mycket tillfälle att afsätta sina ägg,innan de hinna upp till lim- 
ringarna, är det naturligt, att verkan af dessa kan i någon mån 
förringas. Försiktigt torde äfven vara att antingen genast efter 
ringarnas borttagande eller i alla händelser i tillräckligt god tid 
på våren grundligt borsta sådana stammar med en borste af det 
slag, som brukas för att från träden aflägsna mossa. Finnas 
ägg afsatta, så torde genom denna behandling åtminstone de 
flesta gå förlorade. 
Vid åtskilliga tillfällen har det spörsmål framkastats, huru- 
vida det ej skulle låta sig göra att till besparande af tid och 
arbete anbringa limmet direkt på stammarna, utan att först förse 
dessa med pappersringar. — I en trädgård af stora dimensioner, 
där skyddsmedlet måste anbringas på hundratals träd, kan det 
visserligen vara förenadt med stort besvär att förse dem alla 
med pappersband. För min del vill jag emellertid förorda vid- 
tagandet af denna åtgärd i de fall, då det utan allt för stor 
olägenhet låter sig göra. Och om man nu anser detta medföra 
för stor tidspillan och önskar placera limmet direkt på stammen, 
bör man åtminstone ej underlåta att förse denna med en vadd- 
ring under limmet. Det är nämligen, synes det mig, vid använ- 
dandet af detta lim af stor betydelse, att inskränka fältet för 
dess verkan till ett begränsadt område, där det genom att i 
något så när riklig mängd appliceras, kan behållas under de för- 
utsättningar, som fordras, för att det skall under så lång tid, 
som behöfligt är, kunna bibehålla sina goda egenskaper. Som 
jag nämnt, har limmet en viss benägenhet att lösas af värme. 
Om det därvid nedrinner utefter stammen, utan att på något sätt 
hindras, blir det naturligtvis härigenom utbredt öfver en stor yta, 
men i mycket tunnare fördelning än förut. Det kan visserligen 
på detta sätt ännu under den första tiden visa sig verksamt, 
men så småningom torkar det ofelbart i så tunn utbredning, och 
dessutom går, om limmet är anbragt nära marken, en del af 
detsamma förlorad genom att uppsugas af jorden. Jag har emel- 
lertid aldrig kunnat finna, att limringen i sin helhet nedsmälts, 
icke ens på den åt solen vända sidan, hvarför faran för dess 
fullständiga torkande väl i alla händelser ej är stor. Som emel- 
lertid en del af densamma på nyssnämnda sätt skulle kunna gå 
förlorad, anser jag för min del försiktigheten bjuda, att åtmin- 
6 
