92 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1890. 
Den har behandlade pilbläsfotingen har af H. UZEL fått 
namnet 
Thrips salicaria ‘. 
2 och o& försedda med normalt utvecklade vingar. 
Hufvudets längd ofvantill, raknadt fran ôgonens framkant, 
kortare än dess största bredd bakom ögonen. Dessas diameter 
har ungefär samma längd som afståndet mellan dem och hufvu- 
dets bakkant. Oceilerna stora, sittande i trubbvinklig triangel”, 
i det de bakre äro mera aflägsnade från hvarandra än fran den 
främre. Afständet mellan ögonen ofvantill något större än deras 
diameter. Hufvudets tvärrynkiga sidor bakom ögonen något af- 
rundade. Antennernas griffel enledad, d. v. s. de hafva blott 
9 leder. Deras 3:e och 6:e leder ungefär lika långa, langre än 
2:a, 4:e och 5:e, hvilka sins emellan äro 1 det närmaste lika långa. 
Tredje leden smalast, dock föga smalare än 4:e. Profthorax' 
längd ofvantill oftast lika med hufvudets största bredd bakom 
ögonen samt något mindre än dess egen största bredd. Invid 
hvartdera framhörnet sitta 3 kortare, nära hvartdera bakhörnet 
2 längre (0,05 till 0,06 mm. långa), vid midten af bakkanten 2 
medelstora, närmast utanför dessa senare mot hvardera sidan 2 
korta samt slutligen nära hvardera sidan ungefär på midten af 
prothorax ett medelstort borst. Framtibierna sakna tand vid 
spetsen. Framvingarna äro tämligen starkt afsmalnande utåt, sa 
att förhållandet mellan deras bredd vid midten och största 
bredden vid stödjefjällets spets ej är större an 3 till 4. Af 
© »Monogr. d. Ordn. Thysanoptera», sid. 182, 183. 
Då d:r UZELS beskrifning af arten, ehuru tillräcklig för dess särskiljande, 
dock delvis grundar sig på andra karaktärer, än de här angifna, då han icke 
sett hanen eller larverna, samt då Zhrips salicaria vidare är synnerligen nära 
besläktad med några andra af honom uppställda arter, tror jag mig böra låta 
den här följande beskrifningen kvarstå i det närmaste orubbad, sådan jag hade 
utarbetat den före kännedomen af d:r UZELS arbete. 
> Detta, då man blott tager deras »lumen» (mera genomskinliga del) i 
betraktande. Hos äldre individer är det också endast den, man ser utvändigt. 
Hos yngre, i det hela mera ljusa individer, där man ock har lätt att se »lu- 
mens» mörka och stora infattning, visa sig ocellerna mycket mera närmade 
hvarandra, 
6 
