ADLERZ: MYRMECOLOGISKA NOTISER. 131 
kan sannolikt förklaras därmed, att de olika slagen af puppor 
härstamma från olika mödrar, och att sålunda ifrågavarande arter 
i detta afseende stå på ett mindre differentieradt stadium, bero- 
ende däraf, att deras val af bostäder ej gifvit den ena variatio- 
nen något tydligt företräde framför den andra. 
Flavus-slafvar i niger-bo. Döda arbetare af Lasius fla- 
vus träffas ofta i bon tillhörande Zaszus niger, hvilken sist- 
nämnda betydligt stridbarare art hemfört kropparna af sin gula 
anförvandt till föda åt sina larver. På samma sätt hemföras från 
den svagare arten röfvade larver och puppor för att sedermera 
förtäras. Härvid skulle det ju kunna vara tänkbart, att en de! 
nära fullgangna puppor af flavus vid riklig tillgång på föda i det 
främmande boet undslippa att blifva själfva uppätna, till dess de 
nått full utveckling, att deras kokonger öppnas, och att de därur 
framgångna arbetarna betraktas såsom samhällsmedlemmar. Att 
detta också verkligen stundom inträffar, framgår däraf, att jag 
förliden sommar anträffade ett »2ger-bo, i hvilket åtskilliga #a- 
vus-arbetare funnos och gemensamt med 22ge7-arbetarna deltogo 
i larvernas och puppornas räddning. Med stor sannolikhet kan 
man väl i dylika fall af abnormt blandade samhällen se en an- 
tydan om. slafveriets uppkomst hos sådana myror, hos hvilka 
vanan att ur röfvade puppor af annan art åt sig utkläcka slaf- 
var redan blifvit en artvana. 
Microdon-larver i myrbon. Den som första gången ser 
de besynnerliga larverna af flugsläktet Mzcrodon, råkar sannolikt, 
innan han företagit någon närmare undersökning, i villrädighet 
om till hvilken grupp djuret bör hänföras. Den hos lefvande 
individer 'i hög grad utplattade kroppen påminner, alldeles ole- 
dad som den är (om man bortser från det lilla, starkt afsatta 
och retraktila hufvudet med kanske ett eller annat segment ome- 
delbart bakom) samt dessutom i hög grad mäktig af en lokal 
kontraktion af hvarje berörd del, genom sin krypsula i hög grad 
om något slags nakna blötdjur. Yngre individer äro blekt fär- 
gade, nästan Hvita, med undantag af ett kitiniseradt, brunt, 
knappformigt utsprång från ryggsidan, nära bakre ändan (myn- 
ningen för de två stora trakéstammarna). I detta skick på- 
= 
I 
