hoj 
ADLERZ: MYRMECOLOGISKA NOTISER. 139 
på ögon stämpla dem såsom varelser afpassade för ett uteslu- 
tande underjordiskt lefnadssätt. Ej häller förekommer hos dem 
den sammansmältning af abdominalsegmenten, som är så karak- 
täristisk för myrarbetare. 
SAUNDERS meddelande om större ocellbärande, men arbetare- 
liknande individer af Anochetus Ghilianii samt EMERYS uppgift 
om liknande fynd hos tvänne amerikanska Odontomachus-arter 
— Emery: Zur Biologie der Ameisen (Biol. Centralblatt 1891, sid. 
174) — göra det sannolikt, att äfven dessa arter (kanske äfven 
arterna af släktena Déacamma och Lobopelta) skulle vara utru- 
stade med arbetareliknande honor. 
De af HUBER beskrifna vinglösa individerna med arbetare- 
thorax, men med en honas abdomen, hvilka stundom träffas i 
Polyergus-bon, böra sannolikt också räknas bland arbetarelik- 
nande myrhonor, ehuru i detta fall, liksom i fråga om Anoche- 
tus Ghilianii och de nämnda Odontomachus arterna, det afgö- 
rande beviset (d. v. s. konstaterandet af receptaculum) ej framlagts. 
Inom de i fångenskap hållna samhällena kunde aldrig någon 
parning iakttagas, oaktadt hanarna lupo brunstiga omkring, och 
deras beteende därvid mycket ofta och ihållande iakttogs. I 
tanke att utrymmet i glaslådorna var för trångt, insläppte jag 
sedermera hanar och honor från samma samhällen (tre sådana 
hade samtidigt hanar) i rymliga glaskärl. Äfven här väntade 
jag förgäfves på att få se någon parning, oaktadt hanarna visade 
de vanliga brunsttecknen, d. v. s. att de lupo rastlöst omkring 
med vibrerande vingar och stundom flögo korta sträckor. Jag 
införde då hanar från samhället A i samma kärl som honor från 
samhället B, och genast började parningsscener mellan dessa för 
hvarandra alldeles främmande individer. Samma blef resultatet, 
då hanar från B infördes till honor från A eller då hanar från 
A infördes till honor från C. 
Kortligen, med honor från samma samhälle tycktes hanarna 
aldrig vilja para sig, oaktadt sin tydliga brunst, hvaremot par- 
ningsscener genast togo sin början, så snart hanar och honor 
från skilda samhällen sammanträffade. Häraf framgår med stor 
tydlighet, att vingarna hos hanen i detta fall afse att åstad- 
komma korsbefruktning, hvilken hos arten i fråga tycks vara 
regel. Hos andra arter, hvilkas ena kön är vinglöst, förekommer 
It 
