146 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
framfart föreligga naturligtvis nästan endast från de sydliga or- 
terna. Det må genast förutskickas, att under tioårsperioden de- 
ras hufvudsvärmning inträffade tre gånger, nämligen vårarna 1887, 
1891 och 1895, således efter vanligheten hvart fjärde år. 
Från Hallands revir berättas: 1887 och 1891 uppträdde 
baggarna i oerhörda massor; ekarna blefvo på flera trakter af- 
Jöfvade till den grad, att statsentomologen S. LAMPA fann sig 
föranlåten påyrka dessa träds afverkande på gärdena, hvilket ock 
skedde i många trakter. Insamling bedrefs energiskt. Svärm- 
ningsåret 1895 däremot gjorde ållonborrarna ej nämnvärd skada. 
I Engelholms revir (vestra delen af Kristianstads län) här- 
jade larverna år 1886 mindre än föregående år. På Kolleberga 
kronopark gjordes försök att skydda kulturerna genom inbland- 
ning i doppvällingen (den välling af jord qch vatten, hvari barr- 
plantornas rötter doppas före utplanteringen för att hindra deras 
torkning) af ämnen, som äro obehagliga för »fetpölsorna», men 
oskadliga för plantorna, nämligen dels mönja och dels pikrinsyra; 
likväl, såsom det sedermera visade sig, utan åsyftad verkan. 
1887 svärmade skalbaggen rikligt, men yngre larver funnos äfven 
i jorden, hvarföre skador å plantskogen ej häller detta år ute- 
blefvo. Åren 1888—90, i synnerhet de två sista åren, härjade 
larverna mycket svårt. Jägmästaren därstädes, W. BRORSTRÖM, 
anser den i plantskolor uti Frankrike använda metoden att döda 
larverna genom att inspruta benzin i jorden ej vara användbar 
på kulturfält, enär kostnaden blir alltför stor. Vidare har på- 
ståtts, att efter klimpplantering (plantornas utsättande på fältet 
med vidsittande jordklimp från plantskolan) plantorna skulle vara 
mindre utsatta för angrepp; men då tallar af ända till o,5 me- 
ters höjd angripas och dödas, ehuru dessa stått på platsen flera 
år, och jorden blifvit fullt så fast som en två år gammal klimp, 
anser B. med skäl kunna befaras, att detta planteringssätt icke för- 
mår hindra angreppen. Enda verksamma medlet finner han vara 
insamling under svärmningsåren med rikt understöd af statsmedel 
till hvilken kamp rustades af alla krafter. Med stort bekymmer 
måste skogsmannen åse förödelsen. Nästan alla skogsodlingar 
på gamla kalmarker härjades, och särskildt åstadkoms betydlig 
skada i de s. k. Sandarna pa Kolleberga kronopark äfvensom 
på kronoparkerna Näflinge och Krokaröd. 1891 inträffade ogynn- 
” 
~ 
