MEVES: SKOGSINSEKTERS MASSVISA FÖREKOMST 1886—1895. 149 
Björkrullvifveln. (Ahyuchites betulae Lin.) 
År 1892 har denna vifvel inom Österdalarnes revir i 
Leksands m. fl. socknar under sommaren särdeles svårt angripit 
björken. 
Vanliga snytbaggen. (//ylodius abietis L.) 
Denna snytbagge kan anses vara en af de skadligaste bland 
alla skogsinsekter, när den en gang innästlat sig i större mängd. 
Den gör mindre ohägn i sitt larvtillständ, da den vanligast uppe- 
håller sig i stubbar, men såsom utbildad bagge är han en plåga 
för skogsodlaren, i det att han, hufvudsakligen om våren, på 
unga, hälst 3—6-ariga barrträdsplantor, såväl tall som gran, gna- 
ger in sig i stammen, uteslutande för att söka föda, och de så- 
lunda angripna plantorna äro naturligtvis vigda åt undergången. 
Lyckligtvis har den omsorgsfulle skogsmannen tämligen i sin 
makt att hålla honom inom måttliga gränser. Han infångas med 
tillhjälp af s. k. fångbarkar sålunda, att pa det skogsodlade fältet 
utläggas färska granbarkstycken med bastsidan åt jorden och 
något belastade med stenar, samt hälst med en färsk tallkvist 
inunder; lockade af kådlukten samla sig snytbaggarna under 
barkarna och hopsamlas dagligen af barn. Äfven nedsättas obar- 
kade tall- eller granstänger snedt i jorden; på dem lägger in- 
sekten sina ägg, och man dödar därefter afkomman genom bar- 
kens afskalande. Uppbrytning af stubbar, i hvilka baggen hälst 
afsätter sina ägg, rekommenderas jämväl, ehuru detta mången- 
städes blir för dyrt, liksom ock undvikande af att förlägga flera 
hyggen i följd efter hvarandra anses lämpligt. Många finna bästa 
preventivätgärden vara den, att dröja med äterplanteringen 4—5 
ar efter afverkningen. 
De nordligaste revir, i hvilka denna insekt omförmäles, äro 
Norra Arvidsjaurs (Norrbottens län) och Särna (Kopparbergs 
län); i det förra hade den år 1890 visat sig i ganska stort an- 
tal 4 brandfalt vid Pite elf, i det senare uppträdde den 1892 
talrikt, men orsakade ringa skada. 
5 
