156 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1896. 
hållit nödig uppblandning med andra trädslag. Under de följande 
åren till och med 1895 förmäles skadan hafva fortgått, 1891 till 
ökadt omfång, de två sista åren i mindre grad. 
Vanliga och röda Tallstekeln. (Lophyrus pini Lin. och 
rufus LATR.) 
Tallsteklarnas larver, hvilka hafva den i skogsmäns ögon 
fula ovanan att afäta tallbarren på fjorårets och, om det kniper, 
äfven årets skott, hafva därjämte, som bekant, för sed att, när 
de ana. någon fara, kasta och vrida- främre delen af krop- 
pen än hit och än dit, hvilket ådragit dem namnet »sprittma- 
skar.> Kändt är ock, att den inspunna larven kan ligga i åra- 
tal inuti sin kokong, innan han undergår förpuppning, hvaraf 
man sökt förklara anledningen till steklarnas plötsliga och mass- 
visa uppträdande vissa år under förmodan, att åtskilliga års ko- 
konger samtidigt under ett för dem gynnsamt år utsläppa sitt 
skadegörande innehåll. 
I Örebro revir bemärktes L. rufus allmänt aren 1890 och 
1891 i unga talibeständ, men någon större skada har ej däraf 
foranledts. Närmare beskrifning häröfver af ALB. NILSSON äter- 
finnes uti Upps. 1 praktisk Entom. 1893,s. 49 samt uti Entom. 
Tidskr, NG I. Ad 
På Håbo häradsallmänning i Enköpings revir observerades 
tallstekeln synnerligen talrikt 1893 i september och förstörde 
barren à 1o—15-arig tall. Någon nämnvärd skada uppstod emel- 
lertid ej däraf, och härjningen upphörde med nattfrosternas in- 
träffande. 
Inom Vadsbo revir (Skaraborgs län) uppträdde Z. rufus 
i tämligen stort antal 1891 och 1892, hufvudsakligen på Marie- 
holms kronopark. Följande året visade den sig äfven, ehuru 
. mycket sparsaramare; de under föregående åren angripna träden 
hade då icke lidit synnerligen däraf, och deras tillväxt visade ej 
"någon afsevärd nedsättning. 
Från Kinne revir (Skaraborgs län) berättades 1893, att å en 
del ställen med 10—3o-arig, ja ända till 4o—50-arig tallskog ofog 
anställdes af sprittmasken, som afåt större delen af barren å före- 
12 
