= a 
MEVES: NOTISER. 165 
trögväxta tallarna pa det magra molandet hade redan 1893 lidit 
skada af torkan; därpå följde ytterligare ett torrt ar jämte insekt- 
härjning, och slutligen den kalla vintern. Sådana häftiga och 
upprepade angrepp kunde träden ej motstå. — Det har förmo- 
dats, att ströhämtningen borde hafva minskat skadan, i det att 
vid affallets bortförande massor af puppor bort medfölja ; men 
undersökningar gåfvo vid handen, att större delen af larverna, 
omkring 90 %, förpuppats i den under barraffallet befintliga 
humusjorden eller i den mineraliska alfven. 
Om användning af larvlim. I Tyskland, där larvlim 
(brumatalim) användts i ganska stor utsträckning af skogsmän 
— och trädgärdsskötare för att hindra skadliga insekter af åtskilliga 
slag att krypa upp i träden och där föröfva ofog eller aflägga 
sina ägg, har det visat sig, att limmet, oriktigt användt, kan 
orsaka vida större skada än den, mot hvilken limmet varit afsedt. 
Det har nämligen inträffat, att träd, hvarå limringar anbragts 
omedelbart på stammen, i myckenhet torkat i kronorna, och 
orsaken därtill var den, att redan på våren året efter påsmet- 
ningen den limbetäckta delen af barken betydligt förtjockats, 
spruckit sönder i längdriktningen och fullständigt dött bort, hvar- 
jämte äfven underliggande trädelar voro brynta och döda. Ne- 
danför limringen voro löfträdsstammar ännu vid lif och sköto 
nya skott. 
Med anledning af sådana iakttagelser hafva noggranna för- 
sök utförts på många olika trädslag genom åtskilliga tyska skogs- 
tjänstemän, hvilkas rön finnas omförmälda i en afhandling af 
professorn vid Forstakademien i Neustadt-Eberswalde d:r ALTUM, 
uti »Zeitschrift fär Forst- und Jagdwesen», Berlin, Jahrg. 1894, 
S. 439. Prof. ALTUM drager af dessa undersökningar följande 
slutsatser: 
Angående den fara, som uppstår för trädens hälsa genom 
limmets användande, kan i allmänhet intet bestämdt påstående 
uppställas. Allt beror på tjockleken och beskaffenheten af stam- 
marnas yttre skyddslager. Det påstrukna limmet intränger fort, 
men utbreder sig därefter icke vidare, liksom en oljefläck på 
papper, utan bibehåller sitt omfång. Har det ej uppnått kam- 
bium-lagret, finnes absolut ingen fara. Men äfven angripna 
2 
