SCHOYEN: OM SPRÖITNING AF FRUGTTRÆR MED PARISERGRONT. 2 17 
trykte Opgaver fra de amerikanske Statsentomologer aarligt i de 
Forenede Stater henved 2000 Tons og i Kanada 400 Tons deraf, 
uden at der — smzradbile dictu — trods disse unegtelig noksaa 
»store Kvantiteter» kan sees at vere forekommet noget Tilfælde 
af Forgiftning derved. Ikke engang Formanden for den saakaldte 
»Gypsy Moth Committee» i Massachusetts, der med Villie Gang 
paa Gang lod sin Hest spise af Grasset under de med Pariser- 
grönt spröitede Trær umiddelbart efter Spröitningen, straffedes 
for dette sit, som det kunde synes, farlige Eksperiment ved det 
ringeste Ildebefindende hos Hesten. Naar man derfor kun iagt- 
tager ganske almindelig Forsigtighed ved Midlets Anvendelse, 
kan man trygt bruge det, og det entomologiske Bureau ved 
Landbrugsministeriet i Washington har da ogsaa gjennem sine 
derom udgivne Brochurer noksom dokumenteret det misforstaaede 
i al den overdrevne Tale om den med Brugen af Parisergrönt 
forbundne Fare, der slet ikke behöver at eksistere, naar man kun 
holder sig til de gjennem Erfaring prövede Forskrifter for dets 
Anvendelse. 
De Kvantiteter, hvori det udspröites, indskrænker sig nemlig 
til fra 3. til höist 5 Gram pr. 10 Liter Vand. Arsenikgehalten 
er ifölge Analyse 28,56 %. Selv ved det störste Kvantum, 5 gr. 
pr. 10 Liter, vil altsaa hver Liter Sprôitevædske kun indeholde 
0,14 gr. Arsenik, hvilket under Spröitningen bliver saa overor- 
dentlig fint fordelt over Tr&rnes Kroner, at kun den Omstæn- 
dighed, at Larverne er i en ganske forbausende Grad Ömtaalige 
endog for minimale Mængder deraf, kan forklare Midlets sikre 
Virkning i saa stärkt fortyndet Tilstand. Den eneste virkelige 
Fare ligger i uforsigtig Opdevaring af Stoffet; men naar man 
ved, at det er giftigt, vil naturligtvis enhvert fornuftigt Menneske 
ogsaa i denne Henseende iagttage den fornödne Forsigtighed, 
ligesaa vel som ved Opbevaring af andre giftige eller farlige 
Stoffe. Hvad derimod Drugen deraf angaar, saa har vi nu saa 
rigelige Erfaringer for, at deraf ingen Fare behöver at risutere, 
naar som sagt de derfor foreskrevne Regler befölges, at det er 
ikke værdt at tale mere om den Ting. Alle, som her hos os 
har benyttet Stoffet, baade Leger, Præster og andre, er enige 
om at udtale, at de kan ikke indse, hvordan Spröitningen efter 
de derfor givne Forskrifter skulde kunne medföre nogen Fare, 
2 
