22 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
infinner sig, än på ena och än på andra området och mången 
gång förstör tre fjärdelar af en lofvande fruktskörd. På det att 
en större allmänhet skulle få reda på de säkraste sätten för dess 
oskadliggörande, sändes till Nya Skånska Posten i Kristianstad 
följande skrifvelse, hvilken sedermera cirkulerade genom flera 
andra tidningar. ; 
»I ett föregående nummer (n:r 120) af denna tidning har 
jag varit i tillfälle omnämna hvad man kan göra för att be- 
kämpa krusbärsmasken, och vill nu gifva ett par råd angående 
en annan, för trädgården ej mindre skadlig insekt, nämligen lar- 
ven till en liten vecklarefjäril (Carpocapsa Pomonella Lın.), som 
bildar gångar 1 äpplen, hvarigenom dessa brådmogna och i för- 
tid nedfalla samt bli odugliga både i handeln och till förvaring. 
Hvarje fruktodlare har nog emellanåt fått vidkännas större eller 
mindre förluster i följd af detta lilla skadedjurs uppträdande. 
Fjäriln lägger vanligtvis sina ägg i den skålformiga för- 
djupning, som uppstår efter blomman i yttersta ändan af frukt- 
ämnet, och de sedermera ur äggen kommande larverna äta sig 
därstädes in uti detsamma. Genom att uppsamla och förstöra 
fallfrukten strax sedan den kommit till marken, kunna många 
larver förgöras, men detta kräfver mycken påpasslighet och torde 
sällan äga rum så ofta som sig borde. 
I Nordamerika har man länge begagnat ett annat medel att 
tillintetgöra larverna, hvilket ej fordrar så mycket besvär och 
som dessutom är pålitligare och verksammare. Man dödar dem 
nämligen innan de hunnit äta sig in i frukten, och härigenom 
förekommes äfven skadan. Detta sker genom duschning af kvi- 
starna innan äggen äro kläckta, d. v. s. kort efter sedan blom- 
bladen bortfallit. Fruktämnena vända då det skalformiga stället 
uppåt, hvarigenom det giftämne, som användes, stannar därstädes 
kvar. Då den nyss ur ägget komna larven gnager på fruktäm- 
net, får han äfven smaka giftet och dör. I vatten uppslammadt 
parisergrönt har visat sig vara särdeles lämpligt som utrotnings- 
medel, ty det stannar utanpå frukten såsom ytterst fina korn, in- 
tränger således ej däri och kan följaktligen icke förgifta densamma 
invändigt. Det användes för nämnda ändamål i stora kvantiter uti 
Nordamerika — man uppgifver 2,000 tons årligen för Förenta 
Staterna — och anses, att 75 procent af äppleskörden därigenom 
