PEYRON, J.: SENARE ÅRENS FROSTFJÄRILHÄRJNINGAR. 35 
som larvernas obenägenhet eller oförmåga att företaga längre 
vandringar, och härmed äro vi inne på en fråga, som icke så 
sällan diskuterats, hvarvid meningarna visat sig vara ganska de- 
lade. — Att honorna torde kunna vandra kortare sträckor, då 
sådant af en eller annan anledning visat sig för dem nödvändigt 
för att finna plats för äggens afsättande, därpå har jag vid ett 
föregående tillfälle gifvit ett exempel. Men lika visst torde vara, 
att de under normala förhållanden ej begifva sig ut på ströftåg 
för uppsökande af aflägsna platser för äggläggningen, utan att de 
i och för denna taga sin tillflykt till närmast tillhands varande 
träd, eller, med andra ord, det, i hvilket de under larvtillståndet 
lefvat eller ett omedelbart intill detta befintligt. Företeelser, 
otvetydigt hänvisande på detta förhållande, har jag ofta under 
de sista åren haft tillfälle att iakttaga, och till belysande af det- 
samma vill jag anföra ett par exempel från sistförflutna sommar. 
I den trädgård, åt hvars skyddande mot frostfjärilar jag 
ägnat särskild omsorg, finnas i ett kvarter på gräsmark utplan- 
terade, förutom några parkträd, äfven ett tiotal fruktträd. Alla 
dessa träd, så när som på ett enda, hvilket på grund af ålder 
och ofördelaktig placering var bestämdt att aflägsnas, ehuru det 
tills vidare fått kvarstå — och sålunda var synnerligen väl läm- 
padt till försöksträd — skyddades hösten 1894 med limringar, 
efter att samma års sommar hafva varit starkt angripna af frost- 
fjärillarver, dock ej alldeles kalätna. Nämnda höst insamlades 
på de skyddade träden omkring ett tusental honor, med det 
resultat, att de under påföljande sommar stodo under full grön- 
ska. Hösten 1895 försågos samma träd ånyo med limringar, 
under det att det från föregående år oskyddade trädet äfven nu 
lämnades åt sitt öde. Denna höst infågades på limringarna ett 
mycket obetydligt antal honor, på vissa träd icke en enda, och 
detta tydligen af den anledning, att på grund af trädens skyd- 
dande föregående år inga larver under sommaren uppehållit sig 
i desamma, och följaktligen inga honor under dem legat förpup- 
pade i jorden. Det under båda dessa år oskyddade trädet var 
redan i början af juni 1896 fullkomligt kalätet, och fälldes nu 
för att förekomma en möjlig vandring till närstående träd af de 
ännu ej halfvuxna larverna, som ej längre hade sitt lifsuppehälle 
i det träd, hvari de vistades. Hade nu någon större del af de 
4 
I 
