PEYRON, J.: SENARE ARENS FROSTFJÄRILHÄRJNINGAR. 41 
för larvernas normala nedvandring från träden i och för förpupp- 
ningen i jorden, samlas i stora skaror för att oaflåtligt ägna sig 
åt deras decimerande. Härunder hålla sig fåglarna hufvudsak- 
ligen på marken, där de tillägna sig de larver, som ännu ej 
hunnit begifva sig ned under jordytan. Försedd med kikare har 
jag ofta därvid från afstånd och utan att störa dem iakttagit 
deras tillvägagående. Deras förmåga att uppsöka larverna och 
att konsumera stora kvantiteter af dessa är alldeles oerhörd. 
Stararna förrätta utan tvifvel ett ingalunda oafsevärdt arbete för 
att förminska antalet frostfjärilar, och om äfven, såsom af hvad 
ofvan nämnts framgår, deras verksamhet inträder först då larverna 
redan hunnit afsluta sitt förstörelsearbete, är den likväl gifvetvis 
till betydande gagn, då många tusentals larver genom deras in- 
skridande hindras i sin utveckling till fjärilar, af hvilka till föl- 
jande år åter mångdubbla antalet larver skulle frambringas. — 
Några andra fåglar, som särskildt ägnat uppmärksamhet åt frost- 
fjärillarverna, har jag ej med bestämdhet kunnat iakttaga. Till- 
gången på småfågel var väl, särskildt under sista sommaren, ovan- 
ligt rik, något som emeliertid äfven kunde bero därpå, att åtskil- 
liga fågelhålkar i den härjade trakten under föregående höst 
blifvit utsatta. I alla händelser syntes de vara fullkomligt makt- 
lösa gent emot härjningen. Af parasiter voro däremot ett stort 
antal larver under denna sommar angripna. Af en betydande 
kvantitet utan urval infångade larver, befunnos vid undersökning 
ungefär 40 procent anstuckna. Af nämnda parasiter lyckades 
jag till kläckning bringa tvänne arter braconider; tvänne, af 
kokongernas utseende att döma, skilda flugarter hvila, då detta 
skrifves, fortfarande i puppstadiet. 
Ett annat sätt för honornas förflyttning upp i träden än 
det normala, som ju tillgår så, att de själfva, krypande utefter 
stammarna, praktisera sig upp i desamma, har ofta varit på tal. 
Det består däri, att hanen, genom att från marken flyga upp med 
en hona, skulle förflytta henne upp i trädet, och detta tillväga- 
gående har till och med från ett och annat håll framställts så- 
som ett vägande skäl emot lämpligheten af att använda limringar 
för frostfjärilhomornas infångande. Ehuru jag aldrig själf haft 
tillfälle att iakttaga denna transportmetod, kan jag naturligtvis ej 
förneka själfva faktum, då flera personer påstå sig ha iakttagit 
9 
