46 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
en erforderlig mängd lim genom utskärningen, sålunda bildande 
en jämn, 1 centimeter tjock ring omkring hela stammen, under 
det att resterna af den ursprungliga limkransen kvarstanna på 
spateln och tillvaratagas. Resultatet af denna manipulation visar 
fig. 1a. Därefter bestrykes med en annan spatel af ungefär 
den form, som angifves af fig. 2 d, hela den med b betecknade 
delen af pappersringen, och gärna äfven dennas Ofre kant, med 
ett ungefär 2 millimeter tjockt limlager. Man vinner pa detta 
sätt i och med ringen a ett rundt om stammen löpande oöfver- 
stigligt hinder för honornas uppvandring, verksamt, äfven om 
det tunnare lagret af nagon anledning skulle komma att pa ett 
eller annat ställe för tillfället blifva obrukbart. Att denna tjoc- 
kare limring ej är nödvändig visar tämligen tydligt den om- 
ständigheten, att af de tusentals honor, som jag pa limringar 
infangat, jag aldrig funnit någon enda, som varit fastsittande sa 
högt upp pa ringen, som pa det ställe, där det tjockare bältet 
befunnit sig Det tunna lagret har salunda visat sig vara fullt 
tillräckligt i och för sig; men jag har dock användt ofvannämnda 
metod såsom ett ytterligare medel för att åstadkomma sa mycket 
större säkerhet. Den genom den tjockare limringen ökade lim- 
åtgången är endast skenbar. Limmets hållbarhet är sådan, att 
denna ring håller sig i det allra närmaste oförändrad, och den 
kan, om man så önskar, mycket väl efter afslutandet af honornas 
uppvandring i träden, afstrykas från pappersringen och tillvarata- 
gas för bruk under ett påföljande år. Härvid är dock lämpligt att 
först aflossa hela pappersringen från stammen och taga den inom- 
hus för torkning under ett par dagar, för att förhindra, att på 
ringarna kvarhållet vatten inblandas i limmet, hvilket skulle be- 
tydligt förminska dess användbarhet. — Först efter det att man 
bestrukit hela pappersringen med lim, fastbinder man rundt om 
dess nederkant — ej mellan papperet och stammen, hvilket onö- 
digt försvårar arbetet och i de allra flesta fall är utan nytta — 
vaddringen (c å fig. 1) och därmed är arbetet afslutadt. 
Till sist ber jag att ännu en gång få påpeka olämpligheten 
af att allt för tidigt på hösten uppsätta limringarna, af skäl, som 
jag förut framhållit. I de gängse beskrifningarna af frostfjärilar- 
nas lefnadssätt förekommer ofta den uppgiften, att honorna upp- 
krypa i träden »vid tiden för de första frostnätterna» — en upp- 
14 
