52 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
roströdt. Denna färg, stundom mera i brunt, framträder skarpast 
i midtfältet och framtill i bakre delen af spetsfältet. Ring- och 
njurfläck stora, den senare gulaktig eller grå, bakåt svartgrå, utåt 
med hvitaktiga kanter; infattningen med två hvita punkter. Från 
vingroten utåt går ett kort, skarpt markeradt svart och långsträckt 
streck, som gifvit anledning till namnet daszlinea. Tvirlinierna 
äro dubbla, svarta och fyllda med grundfärgen. Våglinien är 
otydlig, dess teckning 1 midten trubbigt w-formig. Tappfläcken 
med svart omkrets eller otydlig. Spetsfältet mörkgrått. Bakvin- 
garna äro glänsande gulbruna till mörkgrå, vid utkanten och på 
nerverna mörkare, de gulaktiga fransarna delade genom en fin 
mörk linie. 
Larven, som har en längd af omkring 3 cm., är i sitt 
yngre stadium gul, men antager sedan en blekt grabrun till svart- 
grå grundfärg; buksidan är ljusare, begränsad af en hvitaktig, 
ofvan svartkantad sidolinie. Han är endast svagt glänsande samt 
har små, fina vårtor. Längs ryggens midtlinie går en hvit strimma 
med mörkare begränsning och på hvardera sidan därom en finare, ej 
så skarpt framträdande hvit linie. Hufvudet samt nack- och anal- 
plåten glänsande, bruna till mörkare, mundelarna svartbruna. De 
ljusa rygglinierna gå in på nack- och analplåten, dock utan att 
mötas 1 spetsen. Bakom andhålen är en rad mörka punkter, så äfven 
vid basen af fötterna. Larven har, frånsedt hufvudet, 12 ringar, 
som bära tillsammans 16 fötter; Den 4:de, 5:te, 10:de och 11:te 
ringen är fotlés. Puppan är glatt och glänsande, gulaktigt brun 
eller rödbrun, analspetsen kort och tvär, vårtlik och djupt fårad, 
med 4 (6) något krökta borst, af hvilka de två starkaste stå 
bredvid hvarandra i midten. 
Y. Sjöstedt. 
a en 
