64 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
rannor, och där sanden lag hårdast, syntes i stället for gångar 
blott grunda intryckningar här och där. Som jag för tillfället 
knappast tänkte på annat än att få reda på djuren, som åstad- 
kommit gångarna, kom jag ej att gifva akt på, huruvida spåren 
hade någon bestämd »struktur». Så fast packad, som strand- 
sanden låg, kunde strukturen åtminstone ej vara tydligt utpräg- 
lad — om den fanns. Fotlösa, liksom dipterlarver i allmänhet, 
hade också de här i fråga varande, jämförelsevis mjuka larverna 
blott få och vekare hår på kroppen. 
Först efter en stunds sökande påträffades djuren. De — 
eller åtminstone en del af dem — hade dragit sig tillbaka i de 
nämnda tunnlarna och visade sig vara larver af en harkrankar- 
tad mygga (tipulid). Att närmare bestämma arten eller släktet har 
ej varit mig möjligt. Fastän tillsammans icke ens ett halft tjog 
larver efter en längre stund hade kunnat hopsamlas, tvekade jag 
dock ej att genast anse dem såsom gångarnas anläggare. De 
största höllo såsom utsträckta 20 till 25 mm. i längd, några 
stycken outvuxna voro ej mer än hälften så långa. De forras 
största bredd utgjorde omkring 4 mm., hvarför de af dem gjorda 
tunnlarna voro vida som efter en någorlunda tjock daggmask. 
Nätet af gångar gick alldeles intill vattnet men förlorade 
sig strax 1 detta. Längre uppåt land löpte de här och där tätare 
tillsammans i sma låga tufvor af Heleocharis palustris, Funcus 
supinus och några andra strandväxter. Möjligen hade larverna 
här sökt efter föda; i sandmarken för öfrigt hade de antagligen 
icke haft mycket att hämta i den vägen. 
Påtagligen hade dessa tipulidlarver varit i rörelse om natten. 
Andra, dessa snarlika och med dem närbesläktade larver har jag 
emellertid funnit mycket talrika och i jämföreisevis liflig rörelse 
äfven på dagen bland multnande växter i öfversvämmade strandkärr. 
