1 
=" 
EN KONKURRENT TILL APPLEVECKLAREN. 
Så kan man kalla en stekelart, som jag under förliden som- 
mar påträffade härstädes, och som antagligen mången gång pà- 
träffats af andra i vårt land, fastän den blifvit förbisedd till följd 
af den likhet, som larven både till sitt yttre och till sitt lefnads- 
sätt har med äpplevecklarens. 
Jag ville försöka att, enligt de i tidskriften gifna anvisnin- 
garna, genom Ofversprutning med lösning af parisergrönt skydda 
några värdefulla äppleträd för härjningarna af äppelvecklaren (Car- 
pocapsa pomonella Lin.), som under de föregående åren betyd- 
ligt decimerat skördarna, och blef förvånad öfver att redan vid 
midsommar finna en mängd äppelkartar nedfallna, hvilka tycktes 
ha blifvit behandlade af äpplemasken på dennes vanliga sätt. 
Vid närmare efterseende fann jag dock, att larven, som åstad- 
kommit skadan, på grund af fötternas och ocellernas antal måste 
tillhöra någon stekel. Jag har icke hittills lyckats få någon ut- 
kläckt och kan därför endast uttala en gissning, att det var lar- 
ven till Hoplocampa testudinea KLuG, hvilken af KIRCHNER upp- 
gifves lefva i äpplen och af THOMSON upptages såsom funnen i 
Skåne. Den fördärfvar frukten på ungefär samma sätt som äpp- 
levecklarens larv, men uppträder tidigare. Det är väl antagligt, 
att dess lefnadssätt är sådant, att öfversprutningar med lösningar 
af kejsargrönt på honom ha samma fördärfbringande verkan som 
på äpplevecklarens larv, men då blir det så mycket angelägnare 
att verkställa öfversprutningarna 1.riktigt god tid, d. v. s. genast 
efter blomningen. Skulle den åter mot förmodan hafva ett sa- 
dant lefnadssätt, att dessa öfversprutningar icke hafva någon ver- 
kan, så blir det nödvändigt att ägna uppmärksamhet åt honom 
redan af det skäl, att man annars lätt kan förledas att under- 
skatta Ofversprutningarnas verkan gent emot äpplevecklaren. Jag 
I 
