72 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
har därför redan nu velat fasta fruktodlares uppmärksamhet 
på, att det icke endast är äpplevecklaren, som gör äpplen mask- 
stungna, samt påkalla deras biträde för ytterligare iakttagelser, 
på det att äfven denna stekellarvs lefnadssätt och utbredning må 
blifva utredd. De båda ifrågavarande larverna skiljas lätt däri- 
genom, att stekellarverna hafva 20 fötter (10 par) och blott 2 
punktögon på hufvudet, äpplevecklarens däremot endast 16 fötter 
(8 par), men många punktögon. 
Färlöf i februari 1897. 
| Josef Andersson. 
FÖR VÅRT LAND NYA SKADEFJARILAR. 
Under sistförflutna sommar hafva här anträffats tvänne så- 
dana. Den ena är Tineiden Blastodacna Hellerella Dup., som 
på svenska kanske kunde få namnet »apelmärgmalen». Dess 
larv uppgifves af HEINEMANN lefva i frukterna af Crategus, men 
jag har funnit den i fruktskotten på apel, hvilka den förstör ge- 
nom att förtära deras märg, och äfven KIRCHNER angifver samma 
lefnadssätt. Sannolikt är den dock sällsynt och torde därför icke 
hafva någon större praktisk betydelse, om det än kan vara skäl 
för fruktodlare att se upp äfven med detta lilla skadedjur, ty 
det fördärfvar icke blott en eller annan blomknopp såsom t. ex. 
frostfjärilns larv utan hela fruktskottet genom den gång, som 
den gräfver sig längsåt dettas inre. Fjärilns framvingar äro bruna 
med några hvitaktiga och rostgula, ej skarpt begränsade fläckar. 
Hufvudet hvitt. Kroppslängden är 5 mm. och afståndet mellan 
de utspända framvingarnas spetsar c:a 12 mm. — Af större 
praktisk vikt är säkerligen 
Sesia myopiformis Bork. eller »äppleträds-glasvingen», som 
förut i Skandinavien iakttagits endast vid Kristiania, men som 
torde hafva större utbredning i vårt Jand, än man kunnat tänka 
sig, och i alla händelser förekommer talrikt här i trakten. Den 
uppgifves lefva under barken af äppleträd på s. k. kräftskadade 
ställen, och jag har i själfva verket icke funnit någon enda sådan 
2 
