88 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1807. 
äro åtskilliga gånger hos olika författare beskrifna och kunna 
här, såsom relativt oväsentliga, förbigås. 
De båda arternas puppor öfverensstämma till storlek och 
form i det närmaste med hvarandra, men lämna i och genom 
beskaffenheten af analtaggen en god och konstant artskillnad, hit- 
tills, efter hvad jag kan finna, ej beaktad. Hos bägge arterna 
är densamma bildad af en gemensam rot, från hvars spets utgå 
tvänne divergerande taggar. Hos drumata synes emellertid rot- 
delen alltid vara utdragen på längden, ungefär dubbelt så lång 
som bred, och analtaggen i sin helhet har vanligen det utseende, 
som fig. 12 visar. Hos boreata däremot öfverträffar rotdelens 
bredd något dess längd; detta synes vara fullt konstant. För 
öfrigt varierar analtaggens utseende hos denna art högst betydligt; 
figg. 11—12 gifva en föreställning om de allmännast förekom- 
mande typerna. Af de 45 puppor af boreata, som jag med hän- 
syn till detta förhållande undersökt, hade analtaggen hos 23 un- 
gefär det utseende, som angifves af fig. 11; 14 det som angif- 
ves af fig. 12. De öfriga varierade pa andra sätt, förnämligast 
genom en mer eller mindre tydligt framträdande assymetri de 
olika delarna emellan. Förhållandet mellan rotdelens längd och 
bredd var dock hos alla lika. Puppornas kön syntes icke hafva 
någon inverkan på de iakttagna formvariationerna. [ 
Först på frostfjärilarnas sista utvecklingsstadium möta svå- 
righeter vid arternas åtskiljande. Det är dock endast hanarna, 
som erbjuda sådana, men i stället så mycket större. Den som 
är van att iakttaga och handskas med bägge arterna, skiljer dem 
väl med tämligen stor säkerhet på själfva »habitus»; men att 
angifva några distinkta, från hvarandra skilda artkaraktärer är, 
synes mig, icke möjligt. Afven det värdefulla material till art- 
bestämning, som genitalklaffapparaten i många fall lämnar, svi- 
ker här. Den bifogade fig. 5 är tecknad efter ett exemplar af 
boreata, men kan med skäl äfven anses identisk med brumatas. 
Klaffarna variera något, ej till formen i öfrigt, men i förhållan- 
det mellan längd och bredd. Längden öfverträffar alltid bred- 
den, ehuru i mer eller mindre utpräglad grad. Denna variation 
är dock ej typisk för någondera arten, utan finnes i samma grad 
hos båda (enligt undersökning af 25 ex. af hvardera arten). Den 
å fig. antydda skulpturen af klaffens yttersida karaktäriserar icke 
S 
