90 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
- 
hans mening varit att med densamma framställa hennes karak- 
täristiska egendomligheter. Vid jämförelse mellan denna teckning 
och naturliga exemplar af boreatas hona falla dock genast ett 
par oegentligheter i ögonen, nämligen de tvänne svarta band, 
hvarmed han försett framvingarna, och hvilka jag åtminstone på 
de för mig tillgängliga svenska exemplaren aldrig kunnat finna, 
lika litet som det svarta band, som han på bakvingarna angifvit. 
För öfrigt äro emellertid vingarnas storlek och form öfverens- 
stämmande med det naturliga utseendet. En på ett annat ställe 
i hans storartade arbete förefintlig teckning af brumatas hona är 
däremot mycket vilseledande. — Flera författare ha sedermera 
lämnat teckningar och beskrifningar af dels den ena, dels bägge 
arterna, utan att, efter hvad det synes, hafva tagit ringaste notis 
om vare sig de naturliga exemplaren eller HÜBNERS antydningar. 
Så tecknar t. ex. HERRICH-SCHÄFFER båda arternas honor så 
lika, att hufvudskillnaden synes vara att söka i den grönaktiga 
färgen hos Örumata-honans vingstumpar — en färg, som emel- 
lertid snarare förekommer i undantagsfall, än såsom regel. SEPP 
lämnar en teckning af en hona, så föga karaktäristisk, att den 
skulle kunna räknas till hvilkendera arten som hälst, eller kan- 
ske snarare till ingendera af dem. Den uppgifves emellertid till- 
höra drumata. NEWMAN aftecknar båda arternas honor utan att 
tydligt angifva, hvad som skiljer dem åt; han gör dem på det 
hela taget tämligen lika; dessutom är reproduktionssättet allt för 
groft, för att. tillåta framhäfvandet af några egentliga detaljer. I 
den åtföljande beskrifningen antyder han ingen skillnad mellan 
honorna, utan nämner endast, att de äro försedda med vingru- 
diment och oförmögna till flykt. Äfven PRAUNS och DUPONCHELS 
teckningar äro föga öfverensstämmande med verkligheten. GUENÉE 
skildrar i korthet karaktärerna hos båda arternas honor, utan att 
likväl "skarpare framhålla deras olikheter. I ett par af de mo- 
dernaste verken, AURIVILLH »Nordens Fjärilar» och HOFMANNS 
»Die Schmetterlinge Europas», skildras arterna parallelt. I det 
förra arbetet hör emellertid den korta beskrifning, som ägnats 
åt Orumatas hona, till doreatas och tvärt om. I det senare 
arbetets första upplaga omtalas helt kort och godt, att honan 
af boreata är »endast 2 mm. lang»(!) — då den i själfva verket 
är betydligt större än Örumatas, som mäter ungefär 6 mm. — 
10 
