92 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
roten, hvaraf framgår som resultat, att den förras vingar bli nä- 
stan jämnbreda, mot utkanten endast obetydligt bredare än mot 
roten, den senares stympadt kilformiga, med utkantstrakten nära 
dubbelt så bred som rottrakten. Utkanten af såväl fram- som 
bakvingen är hos doreata jämnt rundad, hos drumata däremot 
mera tvärt afsatt eller på midten vinkligt utskjutande. Båda 
hafva vingarnas utkant försedd med långa hår, hvilka hos den 
senare arten så godt som alldeles utplåna utkantens kontur, så 
att densamma får ett fransigt, ojämnt utseende, under det att 
markeringen hos den förra ej störes af behåringen, utan är skarp 
och klar. — Den mest påfallande skillnaden i teckning arterna 
emellan består däri, att fram- och bakvingarna hos brumatas 
hona hafva i hufvudsak samma teckning, hos boreatas däremot 
olika sådan. Såväl teckning som färg variera hos brumata högst 
betydligt. Grundfärgen växlar från ljust grå- eller grönaktig, till 
mörkt grå, nästan svart. De med ljusare grundfärg försedda 
vingarna äro mörkast vid roten samt bära oftast två, mera sällan 
ett, antingen sammanhängande eller i fläckar upplöst tvärband, 
hvilket emellertid aldrig har jämna kanter. Hos de mörkaste 
formerna framträda de svarta banden föga tydligt; ofta är där- 
emot här hela vingen tätt beströdd med svarta fjäll på mörkgrå 
botten. Hos boreata äro såväl färg som teckningar mycket mera 
konstanta. Framvingarna äro något mörkare än bakvingarna 
samt försedda med ett bredt, sammanhängande, svartaktigt band, 
från vingens grundfärg i öfrigt åt ömse sidor afsatt genom en 
smal, oftast tämligen tydlig, hvitaktig gränslinie. Bakvingarna 
äro grahvita, liksom framvingarna sidenglänsande, men sakna 
fullständigt alla svarta teckningar, eller ha på sin höjd en anty- 
dan till sådana i den ytterst svaga mörkskuggning, som stundom 
förekommer innanför det i vingens yttre tredjedel i de flesta fall 
förefintliga, otydligt begränsade och ofta otydligt framträdande 
hvita tvärbandet. — Skillnaden i vingarnas relativa storlek be- 
står slutligen däri, att hos drumata desamma äro korta, lagda 
utefter bakkroppen, räckande ungefär och högst till gränsen mel- 
lan dennas första och andra tredjedel; hos doreata däremot 
långa, på samma sätt lagda räckande minst till, oftast ett godt 
stycke öfver bakkroppens midt. — I allmänhet gäller, att krop- 
pens färg hos dOrzmatahonan är mörkgrå, hos boreata-honan 
12 
