LYTTKENS, A.: KRIGET MOT ÅLLONBORRARNA I HALLANDS LÄN. 99 
insamling af allonborrar i stor skala; ett år i början af 60-talet 
plockades på en areal af 18 tld omkring 80 kub.-fot larver. Insam- 
lingen bedrefs sedan med stor ifver, hvarjämte kajor och andra 
fåglar skyddades; påföljden blef ock, att efter några år egen- 
domen blef alldeles befriad från skadedjuren, hvilka först 1885 
åter visade sig där, och kunde man då konstatera, att desamma 
småningom inflyttat från angränsande områden. 
För år 1879 anslog hushållningssällskapet 1,000 kr. för 
ållonborrars utrotande, och insamlades i sydligaste delen af länet 
678 kub.-fot ållonborrar. 
Medan skadedjuren under denna tid mest förekommit i 
södra Halland upp till Halmstad och Falkenberg samt undan- 
tagsvis norr därom, fann man vid de undersökningar, som på 
slutet af 8o-talet företogos, att desamma hunnit upp till Kungs- 
backa samt till och med norr därom; 1885 befanns sålunda ållon- 
borrelarver ha orsakat skada a grödan 1 Fjärås och Frillesås, 
den förra belägen strax söder om Kungsbacka. 1889 hade skada 
förorsakats ända upp i Lindome, länets nordligaste socken, medan 
härjningen samma år i Fjärås beräknades till nära 20,000 kr. 
värde. 
De förnämsta härdarna för ållonborrehärjningarna synas äfven 
under tiden hafva flyttat sig från södra till mellersta delarna af 
länet, till Söndrums, Harplinge och Getinge socknar i Halmstads 
härad, Vessige, Årstads, Eftra, Slöinge och Asige i Årstads härad 
(söder om Ätraån) samt Ljungby, Sibbarps och Alfshögs socknar 
i Faurås härad (norr om Ätraån). Möjligen kan orsaken härtill 
ligga uti det utrotningsarbete som pa 60- och 7o-talen företogs 
inom de mest angripna socknarna i södra Halland. 
Ar 1885 uppträdde allonborrelarverna i ovanligt hög grad för- 
härjande inom länet; orsaken härtill torde ännu icke kunna ut- 
rönas, då föga är gjordt med afseende på forskningar rörande 
insekternas periodiska massuppträdande; delvis torde grunden för 
denna härjningsperiod kunna sökas i föregående års väderleks- 
förhållanden. Vintern 1881—82 var mycket mild, nästan utan 
frost, så att vårarbetena kunde börja redan i början af mars 
månad; vintern 1882—83 var väl långvarig men icke särdeles 
sträng. Afkomman efter 1879 års svärmning, om denna också 
ej var särdeles förhärjande, fick sålunda ligga så att säga i 
a 
2 
