206 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
falla uppgifterna om, att en Damon skulle träffats vid öfre Ama- 
zonfloden och en i södra Patagonien. Bero ej dessa uppgifter 
på misstag eller på sekundär medsläpning på ett eller annat sätt, 
tyda de på en högst egendomlig utbredning af subfamiljen 7a- 
rantuline. I hvilket fall som hälst torde Afrika vara dess egent- 
liga hemland, hvarifrån utbredningen tycks ha gått mot nordost 
. öfver Seychellerna och Mauritius till Ceylon och Indokina. Denna 
utbredningsväg är alldeles densamma, som vi finna inom vissa 
andra djurgrupper, t. ex. maskbatrachierna. Aro de sydameri- 
kanska fyndorterna riktiga, finna vi äfven där en paraHelism till 
ej allenast maskbatrachierna, utan äfven flera andra djurgrupper, 
som ha att uppvisa stamsläktingar såväl i Västafrika som 1 Syd- 
amerika, häntydande på landförbindelse mellan dessa kontinenter. 
Släktet Plrynopsis tillhör Mexico och Kalifornien och /Veo- 
phrynus tropiska Amerika, där det utvecklat många former, isyn- 
nerhet på de västindiska öarna. 
Heterophrynus är också hemma i tropiska Sydamerika. På 
detta sätt får subfamiljen /Veoplrynin& en mycket naturlig ut- 
bredning, hufvudsakligen i neotropiska regionen. 
Charon är utbredd inom indo- och austromalajiska subregio- 
nerna och kanske in i Polynesien (Palaos) samt en form från 
Australien. 
Stygophrynus är känd fran Birma. Sarax däremot är hem- 
ma inom indomalajiska (Borneo, Philippinerna) och austromalaji- 
ska (Nya Guinea) subregionen. 
Charinus har 1 eller 2 former inom Polynesien och Cata- 
ga@us 1 Birma. 
Subfamiljen Charontine har sålunda också en ganska na- 
turlig utbredning fran den indokinesiska öfver de indo- och austro- 
malajiska subregionerna ända in i Polynesien. 
Af ofvanstaende framgår bl. a.: 
1) Att för Thelyphoniderna kräfves en fordomtima utbred- 
ning från Asien till Norra Amerika och sedan ha de vi- 
dare trängt ned i Sydamerika. Genom: klimatförsämring 
"hafva sedan alla former utrotats i norra Asien och norra 
Nordamerika. Detta gäller äfven om flera skorpiongrupper. 
2) Att det finnes två olika afroasiatiska utbredningsområden, 
ett nordligt från Ostafrika och Medelhafsländerna genom 
14 
