262 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1897. 
En kortare öfverläggning uppstod med anledning häraf mel- 
lan d:r SJÖSTEDT, prof. AURIVILLIUS och lektor LINDMAN. 
Prof. AURIVILLIUS förevisade därefter ett nytt, egendomligt 
fall af förklädnad bland insekterna. En till Cerambyciderna hö- 
rande, med våra Zeptura-arter närmast besläktad, mindre skal- 
bagge från Nya Holland, hvilken förevisades, företedde icke blott 
till sitt yttre i allmänhet, utan äfven i många intressanta detaljer 
en slående likhet med vissa myror. Prof. AURIVILLIUS hade med 
anledning häraf gifvit skalbaggen namnet Formicomimus mi 
rabilis. 
Byrachefan J. MEVES redogjorde för ett honom af Förenin- 
gens medlem, konservator E. A. LÖVENDAL i Köpenhamn, läm- 
nadt meddelande om intressanta skalbaggar, som han anträffat i 
Danmark. Bland dessa befunno sig tre för den skandinaviska 
faunan nya, under sten och tång vid Esbjerg hittade arter, näm- 
ligen: Cillenus lateralis Sam., Bledius furcatus Ouv. (taurus 
GERM.) och Ochtebtus auriculatus Rex. 
Landtbruksinspektören A. LYTTKENS redogjorde härefter för 
sina i Halland gjorda iakttagelser öfver mullvadsyrsans eller, som 
den där kallas, jordkräftans förekomst och lefnadsvanor. På 
1850 och 1860-talen hade denna insekt varit synnerligen talrik 
och gjort mycken skada i trädgårdar, t. ex. vid Skedala. Den 
hade sedan därstädes åtminstone för en följd af år i det allra 
närmaste fördrifvits genom plantering af hampa, men nu återigen 
börjat uppträda talrikare. Mullvadsyrsan hade angripit morötter, 
rötterna af ärter m. fl. växter samt brukade uppehålla sig i fuk- 
tigare jordmån, det senare ett förhållande, som bekräftades af 
docenten E. LÖNNBERG genom på mullvadsyrsor i Florida gjorda 
iakttagelser. 
Mellan landtbruksinspektör LYTTKENS, professorerna LAMPA 
och AURIVILLIUS, docent LÖNNBERG och herr HOFFSTEIN uppstod 
öfverläggning om mullvadsyrsans lefnadssätt. 
Doktor P. M. LUNDELL förevisade till sist en större flug- 
larv, som afgått med mänskliga exkrementer, m. m., samt om- 
talade, hurusom en stor fjärillarv, hvilken blifvit stungen af en 
Sphex, vid beröring på den sårade kroppsdelen hade gifvit ifrån 
sig ett visst ljud. Med anledning af d:r LUNDELLS meddelanden 
yttrade sig professorerna LAMPA och AURIVILLIUS, docent LONN- 
6 
