2 2 ENTOMOLOGISK JH:) SKRIFT I 



gripen, Sphinx-art från Sydamerika. Vanligen har man funnit 

 dessa angripna fjärilar fastsittande vid ett blad eller en trädgren, 

 med vingarna såsom till hvila. En svampartad massa betäcker 

 kroppens hela yta och de större vingribborna, på samma gång 

 som hon fastklibbar vingarnas kanter och benen vid bladet eller 

 grenen. Därefter utväxa parasitsvamparna i form af fina trådar 

 snabbt från hufvud, thorax och isynnerhet från lederna mellan 

 abdomens ringar. Denna svamp har af d:r Halsey erhållit nam- 

 net Isaria Sphingtun Hals. Det synes stäldt utom allt tvifvel, 

 säger denne författare, att parasiten är stadd i utveckling redan 

 medan fjärilen ännu är vid lif, men att han ej utväxer utom 

 insektens kropp förr än efter dess död. Vanligen äro de an- 

 träffade fjärilarna mer eller mindre förtorkade, när man funnit dem. 



Larven till denna grupp af fjärilar tillbringar sitt lif i fria 

 luften på samma sätt som dagfjärilarnas, hvilket synes skydda 

 honom för att angripas af parasitsvampar. När han är färdig 

 att öfvergå i puppa, nedtränger han visserligen i jorden för att 

 afvakta sina sista förvandlingar, men har ändock ej hittills blifvit 

 anträffad med svampbildningar. 



Bland spinnarne finna vi däremot en mängd fungoid-larver, 

 hvaraf den af konsul A. Höglund från Nya Zealand hemförda 

 är mest bekant och finnes redan 1836 omnämd i vetenskapliga 

 arbeten. Sedermera vill det synas som om exemplar då och då 

 blifvit öfverförda till Europa och här väckt de lärdes förvåning 

 och uppmärksamhet. Man kom likväl ej öfverens om till hvilken 

 art man skulle hänföra larven, då ingen vetenskapsman varit i 

 tillfälle att följa och beskrifva dess vanor och utveckling, utan 

 man endast var hänvisad till infödingarnes mer eller mindre apo- 

 kryfiska uppgifter. Dessa infödingar, de för sin skönhet och 

 stolthet kände Maori, anse att det är denna larv som ger upp- 

 hofvet till den i det inre af ön så allmänna »Ratan» [Mctrosi- 

 deros perforata), ett med myrten närbeslägtadt träd. Larven, 

 hvilken de på sitt språk med olika namn kalla »Hotete», »Aweto», 

 »Weri» och »Anuhe», antages äta ett Ratafrö, och från detta 

 uppspirar så en smal stängel, som småningom tilltar i längd och 

 klänger sig fast vid någon trädstam lik en murgröna. Allt efter 

 som han tilltar i styrka, utbreder han stora armlika rötter, hvilka 

 fast omsluta trädet. Parasiten tilltar allt mer och mer i storlek, 



