GRU-L: SVAiMIMUI.DNINGAR HOS INSKKTER. 27 



nar pà växter och andra föremål, en del faller på marken, där de 

 blandas med jord och vegetabiliska ämnen, bland hvilka flertalet 

 insekter under det första stadiet af sin tillvaro söker sin föda, 

 med hvilken sporen antagligen vandrar in i insektkroppen. 



Tanken på att sporen finner eller borrar sig väg till det inre 

 efter att en gång fastnat på insektkroppens yta, kan man ej 

 gerna vidhålla då frågan är om entomophyter; ty man har aldrig, 

 ej ens vid den starkaste förstoring, kunnat upptäcke det minsta 

 spår utvändigt, ehuru man funnit insekter, hvars hela inre varit 

 fyldt af mycelier, utan något yttre tecken af växtparasitens till- 

 varo. Ej heller kan det vara fallet med larver, hvilka byta om 

 skinn, när de öfvergå till puppa, efter sedan de nedborrat sig 

 under mossa o. d., och i detta senare tillstånd blifvit anträffade 

 med parasitväxter 



Det är numera allmänt antaget, att sporernas groning börjar 

 i det inre af insekten och vanligen först när denna i följd af 

 långvarigt regn är genomträngd af fuktighet och kommit i ett 

 sjukligt tillstånd. Sådana insekter äro därför mest utsatta, som 

 lefva i jorden eller bland murknade vegetabilier eller i andra för 

 den yttre fuktigheten synnerligen utsatta nästen. 



Antagligen skulle, ifall entomologerna vid sina exkursioner 

 ville åt detta håll något rikta sin uppmärksamhet, många vigtiga 

 iakttagelser äfven i ett klimat sådant som vårt kunna göras. 



