30 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 888. 



och på undersidan finnes blott en antydan däråt genom hvit- 

 aktiga fläckar mellan ribborna, synnerligast på bakvingarne. 

 Vidare är bottenfärgen i framvingarnes mellanfält icke rostgul- 

 aktig, utan gråbrun, hvari de mörkbruna vågiga linierna endast 

 otydligt afteckna sig — i detta afseende mera liknande riks- 

 museets exemplar — , och under det att typexemplarets ])unkt i 

 diskcellen är stor och omgifven af hvitt, hvilket möjligen gifvit 

 Thunberg anledning till artens benämning, är på Rosersbergs- 

 exemplaret sagda teckning så godt som oskönjbar. Icke desto 

 mindre är sistnämda fjäril närmare öfverensstämmande med piipil- 

 lata än med någon annan af de till samma grupp af Cidaria 

 hörande arterna, hvilka likaledes ofta förete individuella olikheter 

 i fråga om våglinie, mellanfält etc. ; och då artens ko7istanta 

 kännetecken torde vara svåra, om ej omöjliga, att bestämma, så 

 länge blott en eller annan individ är känd, samt ofvan nämda 

 afvikelser således mycket väl kunna vara af tillfällig natur, synes 

 det nu funna exemplaret vara Cidaria pupillata Thnbrg, eller 

 åtminstone en aberration däraf. 



Lampa synes enligt sin förenämda »förteckning» anse, att 

 i fråga varande art möjligen kan vara identisk med funerata 

 Hb., som i »Die Schmetterlinge Europas», Ernst v. Hofmann, 

 Stuttgart 1884, uppgifves mycket sällsynt förekomma å franska 

 Alperna, i Armenien, på Altai och vid Amur; men en i arbetet 

 intagen figur af fjäriln afviker ej obetydligt från pîipillata. 



Det är ej gerna troligt, att artens sällsynthet ensam är 

 orsaken därtill, att under loppet af ett århundrade blott ett par 

 exemplar blifvit tillvaratagna; sannolikare torde vara, att fjäriln 

 blifvit förbisedd i följd af sin likhet med samslägtingar, hvilkas 

 flygtid infaller samtidigt och hvaraf åtminstone en art, tristata 

 L., hos oss är mycket allmän. Äfven Rosersbergs-exemplarets 

 hemförande vållades, jag tillstår det gerna, hufvudsakligen af den 

 visserligen i ögonen fallande, men icke för arten karaktäristiska 

 tillfälligheten, att ytterfältets våglinie saknades, hvilket gaf fjäriln 

 ett ovanligt utseende. Jag kan därför icke underlåta att upp- 

 mana alla fjärilsamlare till noga aktgifvande på de i deras väg 

 kommande, till denna grupp af Cidaria hörande fjärilarne, hvilka, 

 såsom kändt är, alla utmärka sig genom mörk, vanligen kolsvart 

 bottenfärg, på hvarje framvinge minst två hvita, mästadels af 



