NYA RÖN OM MYRORNAS OMTVISTADE MED- 

 LIDANDE OCH HJÄLPSAMHET 



O. M. Reuter. 



I sina intressanta Myrmecologiska studier II (Svenska myror 

 och deras lefnadsförhållanden. i Bihang till k. svenska Vet.-Akad. 

 Handlingar, band II, n:o i8, Stockholm 1886) säger d:r Adlerz 

 pp. 134 ff.: »Medlidandet och hjälpsamheten mot sårade och i 

 nöd stadda kamrater torde deremot (hos myrorna) starkt kunna 

 ifrågasättas;* åtminstone äro de inga allmänt förekommande 

 egenskaper, om också isynnerhet de äldre författarne på detta 

 område anföra talrika exempel, som mer eller mindre tydligt 

 tyckas tala till myrornas fördel. Latreille t. ex. meddelar, att 

 r?^-arbetare, på hvilka han bortryckt antennerna, omhändertogos 

 af sina kamrater, hvilka slickade deras sår och derpå utgöto en 

 droppe vätska. Lepeletier de Saint-Fairgeau uppgifver, att 

 hvarje sårad myra, som mötes af kamrater, af dessa bäres till 

 boet. Forel uppställer såsom allmän regel, att myror, som äro 

 lindrigt skadade eller sårade, vårdas af sina kamrater, men när 

 de äro vanmäktiga eller döende bortbäras de långt från boet, 

 för att der lemnas att dö. Samma iakttagelse har enligt Forel 

 äfven gjorts af Ebrard. Lubbock anför en mängd försök, som 

 han anstalt för att utröna graden af myrornas medlidande och 

 hjelpsamhet och af hvilka de flesta gifvit negativt resultat. 

 Då emellertid i några fall båda dessa egenskaper tydligt fram- 

 trädde i myrornas handlingssätt, gör han den berättigade slut- 



* Alla spärrningar gjorda af mig. 



