REUTER : MYRORNAS MEDLIDANDE OCH HJÄLPSAMHET. 59 



antenner och ben. Dessa lifstecken hade, syntes det, bordt för- 

 anleda bäraren att begagna sig af den vanliga bärningsmetoden 

 af trötta kamrater, mandibel-bärningen, hvilken hon redan en gång 

 försökt och flera gånger tycktes hafva haft för afsigt att försöka, 

 men den ena gången fattade hon likväl den sjuke vid antennen 

 och släpade henne sålunda framåt. Kl. i,i6 m. aflägsnade hon 

 sig och kom nu icke mer tillbaka. En minut senare hade den 

 skadade myran fullkomligt tillfrisknat och försvunnit på vägen i 

 virrvarret bland de andra fram och tillbaka springande myrorna. 

 Under den tid, hon med ofvan anförda små intervaller bars af 

 den stora kamraten, var hon flera gånger, då hon lämnats ensam, 

 föremål äfven för andra myrors uppmärksamhet, men af dessa 

 gjorde blott ett par försök att fatta tag i henne, hvilket de dock 

 snart öfvergåfvo, då den ursprungliga bäraren infann sig. 



2. Kl. 2,40 m. betäckte jag en myra med samma sten och 

 på samma väg på så sätt att blott bakre delen af abdomen och 

 bakfötterna voro fängslade. Innan i m. hade en annan myra 

 kommit tillstädes, korsade antenner med den fängslade, knuffade 

 därefter med hufvudet mot ena sidan af dennas abdomen och lös- 

 gjorde henne sålunda utan vidare möda. Den frigjorda myran 

 sprang strax sin väg. 



3. Kl. 2,45 m. fängslades en annan på samma sätt som 

 föregående. Hon ansträngde sig af alla krafter att själf lösslita 

 sig. En mängd myror passerade förbi, berörde helt flyktigt den 

 fängslade, men sprungo åter ögonblickligen sin väg, utan att be- 

 kymra sig om denna. Kl. 2,49 m. hade hon befriat sig själf. 



4. Kl. 3,1 m. betäcktes en myra med en sten af 5 -i 

 gramms vikt på så sätt att endast en del af bakkroppen 

 och bakbenen voro fria. Hon kunde på detta sätt icke med- 

 dela sig med de öfriga genom antennspråket. Flera myror 

 kommo till, berörde den fängslades bakkropp och begåfvo sig 

 åter sin väg. Kl. 3,4 m. kom en liten arbetare, berörde myrans 

 bakkropp och fattade därefter tag i hennes venstra bakfot, dra- 

 gande vid denna myran i riktning utåt vägen. Därpå upprepade 

 hon samma manöver med högra bakfoten, men äfven nu utan 

 resultat. Hon gick då med hufvudet så långt hon kunde under 

 kanten af stenen på det ställe, där kamraten var fängslad och 

 knuffade till dennes bakkropp, men utan resultat. Sedan hon 



