6o ENJOMOLOGISK TIDSKRIFT I 888. 



litet öfver en minut sysslat härmed, lämnade hon den fångna, 

 gick i motsats till öfriga lifligt kringlöpande myror med lång- 

 samma steg utåt vägen, stannade ett par tre gånger, 

 gjorde en tur tillbaka åt stenen till, men vände åter och 

 sprang hastigt sin väg. Redan kl. 3,6 m. gjordes det andra all- 

 varligare befrielse-försöket, äfvenledes af en liten myra. Samma 

 beteende, dragning från bakfötterna, skuffning på abdomen just 

 vid stenens kant. Denna lilla myra lämnade flera gånger stenen, 

 sprang till i närheten gående individer, med hvilka hon yt- 

 terst lifligt korsade antenner, samt återvände därpå och 

 började ånyo sitt arbete, men utan resultat. Hon gjorde då en 

 liten tur kring ena hörnet af stenen, satte sitt hufvud under detta, 

 stannade därefter och stod nu omkring 7 à 8 sekunder orörlig 

 samt lemnade därefter stenen och den fängslade myran, begif- 

 vande sig utåt vägen med samma långsamma, liksom be- 

 tänksamma gång som den förra. På detta sätt vandrade hon 

 af och an i närheten under inemot en minut, men gaf sig därpå 

 i väg med de öfriga hem åt stacken till. Kl. 3,9 m. gjordes 

 det tredje allvarligare befrielse-försöket, likasom de förra gångerna 

 också nu af en liten myra, som, äfven hon, arbetade enligt samma 

 plan, som dessa. Men sedan hon funnit att detta ej lyckades, 

 gjorde hon ett hvarf rundt om stenen, här och där skuffande 

 med sitt hufvud mot dess kanter, och gick därefter sin väg, 

 men likasom de båda förut nämda dröjde äfven denna länge 

 i närheten, innan hon sprang bort, ehuru öfriga myror i den 

 starka värmen sprungo ytterst lifligt till och från stacken. Mig 

 föreföll det som om de nu omtalade myrorna likasom öfvervägt 

 förhållandet, men kommit till det resultat att ingenting stod att 

 göra och därför öfvergåfvo sitt värk. Några andra myror hade 

 då och då bistått den sista i hennes befrielseförsök, men nästan 

 genast åter aflägsnat sig. Kl. 3,11^ m. anlände en medelstor 

 myra och fattade tag i den fångnas högra bakben, från hvilket 

 hon började draga. Kl. 3,12 m. bistods hon af en liten myra, 

 som drog från venstra bakbenet. Då den använda stenens tyngd 

 emellertid omöjliggjorde hvarje befrielse-försök, lössläppte jag själf- 

 mant fången, som några ögonblick syntes maktlös. Den medelstora 

 myran sökte under dessa i ena m and i b aln fatta sin befriade kam- 

 rat, men denna kvicknade plötsligt till och sprang själf sin väg. 



