66 ENïOMOLOGISK TIDSKRIFT 1 888. 



äfven den angripna befriad och gick långsamt omkring en tum 

 ned åt vägen, där hon stannade och med alla åtbörder tydande 

 på smärta begynte slicka sin antenn och ansa den med fram- 

 benens kamapparat. Först efter nära två minuter sprang hon bort. 



1 2 . Jag tog nu samma myra, som befriat sig från sockret, 

 men under tiden af sin fångenskap fått sin bakkropp alldeles 

 tillplattad samt äfven förlorat all den bladlussaft, hon hade att 

 föra hem, och fäste henne med en genom abdomen stucken 

 insektnål i myrvägen några tum från sockret. Här höll jag henne 

 fängslad under tio minuters tid. Därunder väckte hon i icke 

 ringa grad de förbigående myrornas och isynnerhet de små indi- 

 vidernas uppmärksamhet, men de flesta vände sig till hennes ab- 

 domen, som de slickade, antagligen emedan den genom berörin- 

 gen med sockret blifvit söt. En och annan myra inlät sig dock 

 äfven i antennsamtal och drog i ett af den fångnas ben eller 

 rörde med käkarna vid nålen. Jag fastade då nålen lösare på 

 samma ställe, så att den vid myrornas beröring tydligen skakade 

 hit och dit, och jag såg nu en liten myra stiga upp på bak- 

 benen, gripa tag i nålen ungefär 4 mm. öfver dess fästepunkt 

 och bita i densamma, så att nålen lutade än åt ett, än åt ett 

 annat håll. Tydligen väckte således den på detta sätt fångna 

 myran uppseende, i det stundom fyra à fem individer på en gång 

 undersökte henne, och hos några medlidande, men detta var dock 

 af snart öfvergående art, emedan ingen af dem, hvilka stannade 

 och gjorde något försök till hjälp, dröjde längre än högst ett 

 par minuter på stället, oberoende däraf om de voro på väg till 

 eller från stacken. 



13. Jag flyttade nu nålen med den i bakkroppen genom- 

 stuckna myran så nära sockerbiten, mot hvilken myran vände 

 hnfvudet, att hennes antennspetser nästan vidrörde denna. Myran 

 förblef stående på detta sätt under de 10 minuter, jag höll henne 

 här, med antennerna nästan orörligt utsträckta mot sockret. Då 

 jag ett ögonblick förde henne fram till sockret, begynte hon 

 strax slicka detta. Jag stälde henne därpå åter några millimeter 

 från sockrets kant, för att se om de förbigående skulle bry sig 

 mera om henne eller sockret. Men under dessa tio minuter 

 tycktes en synnerlig brådska hafva fattat alla myror, sockerbiten 

 stod än orörd, än besökt af blott tre à fyra individer, och förbi 



